ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 263/16339/19
провадження № 51-3883км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового 
засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 квітня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено йому покарання: за частиною 2 статті 307 КК – у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, належного засудженому на праві власності; за частиною 2 статті 309 КК – у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 
На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві власності.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок місцевого суду повернуто особі, яка її подала. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала  
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Обґрунтовуючи вимоги, скаржник стверджує, що строку на апеляційне оскарження він не пропустив, оскільки апеляційну скаргу ним подано у межах строку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 395 КПК. Натомість суддя апеляційного суду дійшов помилкового висновку, що апеляційна скарга ним подана 15 липня 2020 року, керуючись вхідним штемпелем суду. 
Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні касаційної скарги у зв`язку з тим, що захисником не надано жодного доказу направлення апеляційної скарги у строки, визначені КПК.
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.   
Відповідно до статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 399 КПК якщо апеляційну скаргу подано після закінчення встановленого законом терміну й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку, або суд апеляційної інстанції за заявою цієї особи не знайде підстав для його поновлення, така скарга підлягає поверненню.
У ході перевірки матеріалів кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтоване застосування апеляційним судом вищезазначених положень процесуального закону.
Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 395 КПК апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру може бути подана протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
З матеріалів справи убачається, що захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 квітня 2020 року, звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій порушував питання про скасування оскаржуваного судового рішення, останнім днем апеляційного оскарження якого вважається 18 травня 2020 року. Після чого, надіслав змінену скаргу, в якій виправив допущену у первинно поданій апеляційній скарзі описку.
За правилами статті 116 КПК строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Таким чином днем подачі апеляційної скарги слід вважати день її здачі до відділення поштового зв`язку, що підтверджується поштовим штемпелем, який міститься на конверті.
Однак копія конверту, в якому надсилалася апеляційна скарга захисника до апеляційного суду (аркуш справи 202), не дає змоги визначити день подачі кореспонденції на пошту. При цьому сама апеляційна скарга підписана ОСОБА_6 12 травня 2020 року. 
На переконання колегії суддів, за відсутності у матеріалах справи об`єктивних даних, які би вказували на подачу скарги у інший, аніж зазначає скаржник у процесуальному документі строк, не повинні беззаперечно слугувати підставою для визнання процесуального строку пропущеним і бути перешкодою для доступу сторони захисту до правосуддя.
Посилання апеляційного суду на дату та вхідний номер, зазначені на апеляційній скарзі при реєстрації кореспонденції судом, як на підставу пропуску строку, є необґрунтованими, оскільки такого роду відмітки не пов`язанні з датою подачі скарги у розумінні статті 116 КПК.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов передчасного висновку стосовно пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 395 КПК, та повернув ОСОБА_6  апеляційну скаргу, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 438 КПК є підставою для його скасування.
За таких обставин касаційна скарга  захисника підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід урахувати викладене та ухвалити обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , задовольнити.
Ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3