ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 

м. Київ
справа № 640/3835/19
адміністративне провадження № К/9901/14472/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Губської О.А.
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом  ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року, прийняте у складі судді Васильченко І.П. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: Чаку Є.В. (головуючий), ОСОБА_2 , Мєзєнцева Є.І.
І. Суть спору:
1. ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд: 
1.1. визнати протиправним та скасувати рішення, викладене в наказі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_3 № 22 від 30.01.2019 року в частині призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення з кожний повний календарний рік служби без урахування періоду попередньої служби;
1.2. зобов`язати відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні передбачену ч. 2   ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 календарних років служби.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ відповідача в частині не виплатити позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 календарних років служби є протиправним, оскільки при попередньому звільненні позивач не набув права на отримання такої грошової допомоги.
3. Відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України у період з 11.09.2001 по 20.01.2017.
5. 20.01.2017 наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №43 о/с, старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.п 6 п.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляду звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту)   Закону України «Про Національну поліцію».
6. В подальшому,      у період з 05.07.2017 по 29.01.2019 згідно з ч.9   ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач являвся військовослужбовцем, а саме особою, яка проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ.
7. 30.01.2019 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_3 № 22      позивача було звільнено відповідно до підпункту "б" п. 2 ч. 5   ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби за станом здоров`я, з 29.01.2019 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Печерського РВК м. Києва.
8. Вказаним наказом зобов`язано виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу (05.07.2017) без урахування періоду попереднього служби.
9. Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому одноразову грошову допомогу при звільненні передбачену ч. 2   ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 календарних років служби, звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 16 грудня 2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від           11 березня 2020 року, у задоволенні позовних вимог відмовив.
11. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що оскільки позивач при попередньому звільнені      не набув та не міг набути права на виплату одноразової грошової допомоги, відповідачем правомірно, на підставі та в межах наданих повноважень було нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
12. Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права.
13. У скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
14. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що на момент його попереднього звільнення він не набув права на виплату одноразової грошової допомоги та, при цьому, на той момент не був позбавлений права на отримання такої грошової допомоги, оскільки підстава його звільнення з поліції не співпадає з підставами, передбаченими ч.3 ст.9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, яка передбачає виключні підстави, за яких не виплачується одноразова грошова допомога при звільненні, тобто при яких особи позбавлені права на виплату вказаної допомоги.
14.1. Скаржник також зазначає про невірне посилання судів першої та апеляційної інстанції на правову позицію, що міститься в постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року у справі №552/4468/17 у зв`язку з тим, що за обставинами справи №552/4468/17 позивача з попередньої служби було звільнено у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, що відповідно до ч.3 ст.9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” позбавляє позивача права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні. Разом з тим, його звільнення зі служби в поліції відбулось за іншою підставою, що не позбавляло його права на виплату вказаної допомоги.
15. Відповідач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалася, що відповідно до статті 338 КАС України   не перешкоджає касаційному перегляду справи.
V. Джерела права й акти їх застосування
16. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства   (далі -   КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
17. За приписами частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
18. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII  (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби у 2017 році) (далі - Закон №2011) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
18.1. Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, не виплачується.
18.2. У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
19. Аналогічні приписи містяться у пункті 10   Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». 
20. Так відповідно до пункту 10 вказаної Постанови військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: 
- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
- які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу: 
- які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується; 
- які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги. 
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
VI. Висновок Верховного Суду
21. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
22. Відповідно до частин другої та третьої   статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України   законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
23. Згідно частини 1   статті 9 КАС України   розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
24. Згідно з пунктом 3   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України   одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.
25. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).
26. Оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідають.
27. З аналізу статті 15   Закону №2011   та пункту 10 Постанови №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
28. При цьому, положеннями статті 15   Закону №2011   та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як то ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.
29. Позивач в поданій ним касаційній скарзі вказує на те, що при попередньому звільненні не набув права на отримання одноразової грошової допомоги.
30. Разом з тим, суд першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку, що позивач на час звільнення його з Національної поліції України таке право набув.
31. Так суди виходили з того, що згідно ч. 1   статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,      в редакції станом на час звільнення позивача з Національної поліції України (20.01.2017 року) обов`язковою умовою для      набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги      при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, є наявність вислуги 10 років і більше, а тому оскільки станом на 20.01.2017 позивач мав      вислугу 16 років 08 місяців 29 днів, він набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні    Національної поліції України.
32 Відповідно до Відповідно до ст. 102 Закону України “Про Національну поліцію” виплата одноразової грошової допомоги після звільнення зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон 2262-ХІІ).
33. Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції станом на час звільнення позивача з Національної поліції України) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування   Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.
Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
34. Як вбачається з матеріалів справи, підстава попереднього звільнення позивача зі служби в поліції не співпадає з підставами, визначеними частиною першою та другою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
35. При цьому, підстава попереднього звільнення позивача зі служби в поліції також не співпадає з підставами, зазначеними в частині третій статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як підстави, при яких одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.
36. Будь-яких обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, у разі звільнення особи вперше у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляду звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту нормами чинного законодавства   не встановлено.   
37. Разом з тим, судами попередніх інстанцій не було залучено в якості третьої особи Головне управління Національної поліції в Київській області та не було з`ясовано, з яких підстав з посиланням на норми чинного законодавства Головним управлінням Національної поліції в Київській області не було здійснено позивачу виплату одноразової грошової допомоги при звільненні 20.01.2017.
38. Вказане дозволить встановити чи набув позивач право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з Головного управління Національної поліції в Київській області та якщо набув, то з яких саме причин така допомога останньому не була виплачена.
39. Матеріали справи містять лише довідку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області від 31.01.2019 №76, в якій вказано лише те, що при звільненні зі служби в національній поліції за п.п 6 п.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляду звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту)   Закону України «Про Національну поліцію» з 20 січня 2017 року згідно з наказом Головного управління від 20.01.2017 №43 о/с одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 не нараховувалась і не виплачувалась.
40. В даному випадку суди самостійно, без з`ясування вказаних обставин у належного органу (Головного управління Національної поліції в Київській області) висловлюють свою думку з цього приводу. При чому суд першої інстанції зазначає, що позивач не набув при попередньому звільненні право на виплату одноразової грошової допомоги, але і не міг його набути, оскільки позбавлений такого права у зв`язку з підставами звільнення зі служби.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вказує, що позивач при попередньому звільненні набув право на виплату такої одноразової грошової допомоги, проте не отримав її у зв`язку з підставами звільнення зі служби.
41. Суд зазначає, що факт набуття чи ненабуття позивачем права на виплату одноразової грошової допомоги при попередньому звільненні, відповідно до ч. 2   ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є ключовим при вирішенні питання зарахування періоду попередньої служби для розрахунку одноразової грошової допомоги у разі повторного звільнення військовослужбовця з військової служби.
42. Крім того, судами не було встановлено чи мав позивач на момент звільнення зі служби з поліції право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки вказана обставина відповідно до статті 9 вказаного Закону також є необхідною умовою для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.
43. В зв`язку з вказаними обставинами, Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанції передчасними.
44. Наведене дає підстави стверджувати про невжиття належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи.
45. Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів першої та апеляційної інстанції, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити Верховним Судом правильність його висновків в цілому по суті спору.
46. Згідно з частинами першою, другою   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
47. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
48 Враховуючи, що суд касаційної інстанції відповідно до частини 2   статті 341 КАС України   не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно положень частин другої-четвертої   статті 353 КАС   рішення судів попередніх інстанцій в цій справі необхідно скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
49. Під час нового розгляду справи судам слід дати юридичну оцінку вказаним обставинам та в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та постановити рішення відповідно до вимог   статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
VII. Судові витрати
50. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями   3,   341,   345,   349,   353,   355,   356,   359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі №640/3835/19 скасувати і направити справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          М. В. Білак

                                                                                          О. В. Калашнікова