Ухвала
 
21 грудня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 592/16538/18
провадження № 61-13712ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко Анна Вікторівна, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання заповіту недійсним, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А. В., про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання заповіту недійсним.
 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період часу з 2006 року до жовтня 2017 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 задоволено. 
 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2019 року в частині задоволення позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період часу з 2006 року до жовтня 2017 року скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вказаної позовної вимоги.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року залишено без руху для зазначення підстав на підтвердження пропуску строку на касаційне оскарження, сплати судового збору та зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження. 
 
Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 отримала 28 жовтня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 
 
У відведений судом строк, станом на 21 грудня 2020 року, ухвалу суду касаційної інстанції від 30 вересня 2020 року не виконано.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко Анна Вікторівна, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання заповіту недійсним повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      Ю. В. Черняк