ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/466/20	Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/1043/20 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
адвоката Жеребецької І.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Зборівського районного суду від 23 червня 2020 року (головуючий суддя Іваницький О.Р., дата виготовлення рішення не вказана) у справі № 599/466/20 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Зборівське районне бюро технічної інвентаризації про виділення майна із спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

У січні-лютому 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Зборівське районне бюро технічної інвентаризації про виділення майна із спільної сумісної власності.
В обгрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням суду від 18 квітня 2018 року їм виділено у власність по 1/4 частині будинковолодіння в АДРЕСА_1 . Власником ще однієї 1/4 частини будинковолодіння є відповідач ОСОБА_1 . Останній чинить їм перешкоди у користуванні належною їм власністю.
Позивачі просили провести поділ будинковолодіння згідно варіанту №2 Висновку експерта за результатами проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №390/391/19-22 від 01.07.2019 року, згідно якого передбачено два варіанти поділу в натурі по 3/4 та 1/4 частини будинковолодіння відповідно до ідеальних часток співвласників.
Заочним рішенням Зборівського районного суду від 23 червня 2020 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , право власності на 3/4 частини будинковолодіння в АДРЕСА_1 , а саме:
1-2б - частина коридору площею 8.7 м.кв. вартістю 22475 грн.;
1-3 - коридор площею 9,4 м.кв. вартістю 24284 грн.;
1-5 - житлова кімната частина 19,4м.кв. вартістю 50117 грн.;
1-6 - житлова кімната площею 22,5 м.кв. вартістю 58125 грн.;
1-7- кухня площею 12,3 м.кв. вартістю 31775 грн.
1-8 - котельня площею 4,9 м.кв. вартістю 12658 грн.
1-9 - ванна площею 5,0 м.кв. вартістю 12917 грн
Б літня кухня площею 22,2 м.кв. вартістю 58338 грн.
В стайня вартістю 151470 грн.
Г стайня вартістю 32707 грн.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину будинковолодіння в АДРЕСА_1 , а саме:
1-1- коридор площею 11,4 м.кв. вартістю 23560 грн.
1-2 а - частина коридору площею 6,1 м.кв. вартістю 15759 грн.
1-4 житлова кімната площею 16,6 м.кв. вартістю 42884 грн.;
Пд. підвал вартістю 15934 грн.;
Вх. в пд. - вхід в підвал вартістю 5548 грн.;
Сх - сходи вартістю 1290 грн.;
Б літня кухня площею 20,0 м.кв. вартістю 52556 грн.;
Пд. підвал вартістю 32707 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити або позов залишити без розгляду. Апеляційна скарга мотивована тим, що питання визнання права власності за позивачами уже вирішено рішенням Зборівського районного суду від 18.04.2018 р. по цивільній справі № 599/1324/17 а тому повторний розгляд цього питання є порушенням вимог ЦПК України. Позивачка ОСОБА_5 , що є його донькою, знаходиться у США, дані про подання нею позову із за кордону відсутні, його син позивач ОСОБА_4 , з його слів, позов у суд не пред”являв. Окрім цього проведеним поділом порушено його права, оскільки він позбавлений права користування кухнею, туалетом, ванною кімнатою, котельнею. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, позивачка ОСОБА_3 , її представник та представник ОСОБА_5 , ОСОБА_4 заперечили відносно апеляційної скарги та пояснили, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що рішенням суду від 18 квітня 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 виділено у власність по 1/4 частині будинковолодіння в АДРЕСА_1 , а разом їх частина становить 3/4 частини майна. Власником ще однієї 1/4 частини будинковолодіння є ОСОБА_1 .
Позивачі із-за чинення перешкод відповідачем у користуванні будинком просять провести реальний поділ будинковолодіння. 
Згідно Висновку експерта за результатами проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №390/391/19-22 від 01.07.2019 року можливий поділ будинковолодіння на 3/4 та 1/4 частини - передбачено два варіанти поділу в натурі по 3/4 та 1/4 частини будинковолодіння відповідно до ідеальних часток співвласників.
Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що сторони є співвласниками будинковолодіння, воно згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи підлягає поділу на 3/4 і 1/4 частини, сторонам можливо виділити ізольовані жилі приміщення з самостійними виходами.
З таким висновком суду слід погодитись виходячи з наступного.
Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
За змістом статей 355, 356, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Як зазначено в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Таким чином. з врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що сторонам можливо виділити ізольовані жилі приміщення із самостійними виходами, у зв`язку з чим правильно задовольнив позовні вимоги позивачів. 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не пред`являли позовні вимоги (їхня воля на поділ майна відсутня), оскільки вони не підтвердженні відповідачем належними та допустимими доказами. Окрім цього, вони спростовуються договорами про надання правової допомоги, що укладені між ними та адвокатом Жеребецькою І.О.; довіреністю ОСОБА_5 , згідно якої уповноважує адвоката Жеребецьку І.О. представляти її інтереси в судових органах усіх інстанцій (подавати від її імені заяви і всякого роду документи), яка посвідчена секретарем Озернянської сільської ради 30.06.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 21.12.2020 року, у яких він підтверджує свою волю на поділ майна.
Безпідставними також є твердження відповідача в апеляційній скарзі про позбавлення його права користування кухнею, ванною кімнатою, котельнею, оскільки згідно вищезгаданого Висновку будівельно-технічної експертизи ним передбачено перепланування житлового будинку, відповідачу виділено у власність літню кухню. 
Доводи в апеляційній скарзі висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність постановленої у справі ухвали.
Оскільки місцевим судом повно та всебічно з”ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а судове рішення без змін.
Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

                                       ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Зборівського районного суду від 23 червня 2020 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року. 

Головуючий 
Судді