ПОСТАНОВА 
іменем України

07 жовтня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 390/1074/20
провадження № 22-ц/4809/1416/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Черненка В.В.
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
представник позивача -ОСОБА_2 ,
відповідач –  ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року ускладі судді Квітки О.О.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1  звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів міни та визнання права власності.
19 серпня 2020 року ОСОБА_1  подала заяву про забезпечення позову, в якій просила: 
- заборонити державним кадастровим реєстраторам відділу Держгеокадастру у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі по тексту -ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області ) вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером: 3522585000:02:000:3231 загальною площею 14.8906 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі, але не виключено: щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, зміни цільового призначення та складу угідь, зміни конфігурації та меж, зміни кадастрового номеру, поділу чи об`єднання даної земельної ділянки; 
- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3522585000:02:000:3231, загальною площею 14.8906 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.  
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. 
ОСОБА_3 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення.
ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Відповідач у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. 
Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Із системного аналізу зазначених норм права убачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Як убачається з письмових доказів по справі ОСОБА_1  звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів міни та визнання права власності (а.с.1-5).
Встановлено, що предметом оскаржуваних договорів міни є земельні ділянки площею 7,5786 га та 7,3120 га, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Кіроградський району Кіровоградської області (а.с.29-34).
Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, як розпорядник спірної земельної ділянки, в силу вимог статі 122 Земельного кодексу України на даний час при наявності спору щодо визнання недійсними договорів міни та визнання права власності має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельних ділянок та подальшого відчуження вказаних ділянок третім особам, і вказаний факт може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі по тексту Порядок), передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування.
Пунктом 114 Порядку встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, поділу чи об`єднання земельних ділянок.
Відповідно до п.136 Порядку відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою вносяться шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором, зокрема, дій щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номеру земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру та здійсненням державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об`єднання згідно з пунктами 107-111, 113 цього Порядку. У разі поділу чи об`єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер (п.29 Порядку).
Оскільки ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області в ході розгляду справи можуть вчинятися дії, направлені на відчуження земельної ділянки третім особам, колегія суддів приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, питання про застосування яких ставить позивач, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Тому, зважаючи на характер позовних вимог, накладення заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо зазначених земельних ділянок, співвідноситься з метою даного забезпечення, а вжиття таких заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав заявника та забезпечить можливість реального судового захисту.
Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути поправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини та безпідставно відмовив позивачці у задоволенні заяви. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню в частині, що оскаржується, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року скасувати в частині, що оскаржується.
Заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити.
Заборонити державним кадастровим реєстраторам відділу Держгеокадастру у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вносити до Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером: 3522585000:02:000:3231 загальною площею 14.8906 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у тому числі щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, зміни цільового призначення та складу угідь, зміни конфігурації та меж, зміни кадастрового номеру, поділу чи об`єднання даної земельної ділянки.
Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3522585000:02:000:3231, загальною площею 14.8906 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК 

України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський 

В.В. Черненко