П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/8773/20	
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року (суддя Харченко Ю.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 12 жовтня 2020 року) про повернення позовної заяв у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Служби у справах дітей Одеської міської ради, в якому з урахуванням уточнень, просив:
- визнати бездіяльність Служби у справах дітей Одеської Міської ради щодо порушення прав ОСОБА_1 у Заяві від 23.08.2020 р., та у Досудовому попередженні від 25.08.2020 р. протиправними в рамках закону України «Про звернення громадян» та закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших законодавчих актів;
- визнати бездіяльність Служби у справах дітей Одеської Міської ради щодо порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у Заяві від 23.08.2020 р., та у Досудовому попередженні від 25.08.2020 р. протиправними в рамках закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» та інших законодавчих актів;
- зобов`язати Службу у справах дітей Одеської Міської ради надати усі матеріали справи на ознайомлення за період з 01.06.2019 року по теперішній час.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали від 16 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без руху.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що позивачем в повному обсязі виконано вимоги суду, зазначені в ухвалі від 16 вересня 2020 року, та усунуто вказані судом недоліки.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в повному обсязі не усунуто недоліки позовної заяви на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху. При цьому, як вбачається зі змісту ухвали, для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду:
1) докази на підтвердження сплати судового збору, або доказів на підтвердження звільнення від його сплати; 
2) адміністративний позов, з урахуванням положень ст.ст.160, 161 КАС України, з його копіями для учасників справи, та копіями доданих до нього документів.
30.09.2020 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивач надав до суду:
1) копії квитанцій про сплату судового збору №35557 на суму 840,80 гривень, №35579 на суму 840,80 гривень, №35580 на суму 840,80 гривень; (а.с. 37-39).
2) уточнений адміністративний позов з належним чином завіреними копіями доданих до нього документів та копією для відповідача (а.с. 31-51).
Таким чином, позивачем було в повному обсязі виконано вимоги ухвали від 16.09.2020 року про залишення позовної заяви без руху.
Разом з тим, частиною другою ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви залишеної без руху, а позовну заяву слід повернути позивачу.
Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Отже, на підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку про порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, а тому, дане судове рішення (ухвала) підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до того ж суду для продовження розгляду по суті.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року – скасувати, а справу №420/8773/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                І.П.Косцова

        Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов