ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року 

м. Київ
справа №811/1811/18
адміністративне провадження №К/9901/64105/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Желєзного І.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року (колегія у складі суддів Семененка Я.В., Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.)
у справі № 811/1811/18
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          23.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у якому просила:
-          визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;
-          зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняти рішення та здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % від суми середньомісячного заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії та надалі проводити виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 на підставі довідки про заробітну плату від 06.03.2018 № 18-89вих.-18 та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з 01.10.2017.
2.          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 (суддя Хилько Л.І.) позов задоволено. 
3.          Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
4.          17.10.2018 ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій з підстав неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права просила скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 та залишити в силі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.07.2018; розгляд справи просила здійснювати без її участі.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Кіровоградській області, з 2002 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру».
6.          20.03.2018 позивач звернулася до відповідача за перерахунком пенсії у зв`язку із затвердженням нових схем посадових окладів працівникам органів прокуратури. 
7.          06.04.2018 ГУ ПФУ у Кіровоградській області своїм рішенням № 155098 відмовило у перерахунку пенсії.
8.          Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликалася на те, що має право на перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» у редакції, чинній на момент призначення пенсії. Вважала, що вимоги Закону України від 02.03.2015 № 213-ІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.  
10.          Відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи це тим, що ПФУ не має законних підстав для перерахунку пенсії, оскільки на час звернення позивача за таким перерахунком Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правовий акт, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій. Крім того, позивач пропустила строк на звернення до суду з цим позовом. 

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку проведення перерахунків призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом. Зміни до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», внесені Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії; у редакції цієї статті, чинній на момент призначення позивачу пенсії, було чітко регламентовано право на перерахунок пенсії зі збільшенням розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
12.          Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на час звернення позивача до ПФУ із заявою про перерахунок пенсії у відповідача були відсутні законодавчі підстави (умови) для перерахунку пенсії зі збільшенням розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення умов перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі виходить з того, що неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акту, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови їй у перерахунку пенсії. Вважає, що за нормативної неврегульованості питання перерахунку пенсії до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, та Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, оскільки вказаним порядками врегульовано подібні правовідносини, що виникають у зв`язку з виникненням в особи права на перерахунок пенсії. Положення п. 5 «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, покликаючись на висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 164/1904/14-ц, від 01.03.2016 у справі № 161/20170/14-а, від 15.12.2015 у справі № 161/18933/14-а, від 06.10.2015 у справі № 21-2432а15, від 17.12.2013 у справі №21-445а13, від 10.12.2013 у справі № 21-348а13, від 10.12.2013 у справі № 21-420а13.
14.          Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, покликаючись на висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 635/903/17. Також зазначав, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з цим позовом.
          
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
16.          Ключовим питанням у цій справі є наявність у Пенсійного фонду підстав та повноважень здійснювати перерахунок пенсії колишньому працівнику прокуратури станом на квітень 2018 року. 
17.          Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII) у редакції, чинній до 01.01.2015, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
18.          Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII внесені зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
19.          15.07.2015 набув чинності Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
20.          Відповідно до Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом.
21.          Таким чином, на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (березень 2018 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.
22.          Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
23.          Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
24.          Проте, Кабінет Міністрів України протягом 2015-2019 років не прийняв таких нормативно-правових актів.
25.          Водночас, Пенсійний фонд України є органом, який лише реалізує державну політику у соціальній сфері, яку визначає Кабінет Міністрів України.
26.          У справі № 711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 дійшов висновку, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку".
27.          На час звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України не було прийнято нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, що, в кінцевому підсумку, й призвело до виникнення даного спору.
28.           Тобто, з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону № 1789-XII, не регулювалися жодним нормативно-правовим актом.
29.          Зважаючи на викладене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відмова Пенсійного фонду обумовлена відсутністю правових підстав для перерахунку пенсії позивачу. Тобто, протиправності дій (бездіяльності) відповідача у цьому випадку немає.
30.          Разом з тим, відповідаючи на доводи касаційної скарги щодо права на перерахунок пенсії, Суд вважає необхідним наголосити на тому, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, гарантований ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.
31.          Підстав для застосування у спірних правовідносинах нормативно-правових актів, які регулюють порядок перерахунку пенсій, що призначаються за віком, та пенсій військовослужбовців, у цій справі немає, оскільки Закон № 1789-ХІІ пов`язує настання юридичних наслідків щодо перерахунку пенсії з наявністю конкретних правових норм, які повинен прийняти Кабінет Міністрів України. У такому разі, застосування аналогії закону є недопустимим, оскільки суд не вправі підміняти повноваження органу виконавчої влади щодо регулювання відносин, які виникають у сфері пенсійного забезпечення.
32.          Постанови Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 164/1904/14-ц, від 01.03.2016 у справі № 161/20170/14-а, від 15.12.2015 у справі № 161/18933/14-а, від 06.10.2015 у справі № 21-2432а15, від 17.12.2013 у справі №21-445а13, від 10.12.2013 у справі № 21-348а13, від 10.12.2013 у справі № 21-420а13, на які покликання скаржник, були прийняті за іншого регулювання правовідносин, які виникли до внесення відповідних змін до Закону № 1789-ХІІ та Закону № 1697-VII, тому сформульовані у цих постановах висновки не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. 
33.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
34.          Між тим, слід зазначити, що Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
35.          На момент виникнення спірних правовідносин, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим. Позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, з висновками яких погоджується колегія суддів, керувалися наведеними положеннями законодавства, яке тоді ще було чинним.
36.          На дату касаційного перегляду судових рішень у цій справі положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII зі змінами уже втратила чинність, водночас, було поновлено застосування цієї статті в первинній редакції, у якій передбачено умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.
37.          Зважаючи на особливості касаційного розгляду та ураховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію "на майбутнє", за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, його Рішення від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 не може бути враховано Судом при розгляді цієї касаційної скарги.
38.          З огляду на наведене, при прийнятті цієї постанови суд касаційної інстанції не брав до уваги Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019. Однак, за правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами.
39.          Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 243/8796/16-а у подібних правовідносинах. Підстав для відступу від таких висновків у цій справі немає. 
40.          Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
41.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, а підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні.
42.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1811/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров 

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний