Постанова
Іменем України
 
11 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа №554/4964/19
провадження №61-94св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Фаловської І. М., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -  ОСОБА_3 , про визнання права власності на частину земельних ділянок за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішенняОктябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2019 року у складі судді Чуванової А. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Лобова О. А., Панченка О. О.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа -  ОСОБА_3 ,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
1.   У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом, у якому просила змінити частку у праві власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094 з 1/2 частини на 7/20 частин; змінити частку у праві власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення садівництва, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105 з 1/2 частини на 7/20 частин; визнати за 
ОСОБА_1 право власності на 3/20 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських
 будівель і споруд, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/20 частини земельної ділянки для ведення садівництва, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105.
2.   Позовна заява мотивована тим, що 07 вересня 2016 року між покійним чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та 
 ОСОБА_2  був укладений договір дарування, за яким остання подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар 3/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 . У відповідності до вищевказаного договору об`єкт дарування складається з житлового будинку А-1, загальною площею 130,4 кв. м, житловою площею 66,3 кв. м, сарай Б, літня кухня В, сарай в1, погріб в2, вбиральня Ж, вбиральня З, сарай И, погріб и, погріб а1, погріб а6, погріб а7, огорожа №1, ворота огорожі №2, огорожа №5. У пункті 1.3 договору дарування вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094, земельна ділянка житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105, що знаходиться у спільній сумісній власності.
3.    ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 прийняла у спадок 3/20 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого на земельній ділянці приватної власності, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого дублікату договору дарування від  07 вересня 2016 року.
4.   Позивач указувала, що їй не відомо, чому під час оформлення у 2016 році договору дарування 3/20 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями не було оформлено договору дарування відповідних часток земельних ділянок, на яких розташоване дане домоволодіння.
5.   Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2014 року було визначено частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку 1 000 кв. м та земельної ділянки для ведення садівництва 500 кв. м між співвласниками будинку, а саме: між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та визначено порядок користування даними земельними ділянками. Даним рішенням суду визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 1 000 кв. м, та земельної ділянки для ведення садівництва, площею 500 кв. м, а саме: по 1/2 частині кожній.
6.   Посилаючись на те, що позивач жодним чином не може відчужити належну їй на праві приватної часткової власності 3/20 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, користуватися відповідними частинами земельних ділянок на законних підставах, просила позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
7.   Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 
2019 року у задоволенні позову відмовлено.
8.   Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено, що 3/20 частини земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння по  АДРЕСА_1  належали на праві власності ОСОБА_4 , та що вона входила до спадкової маси і передавалась в порядку спадкування, а тому відсутні дані про те, що саме ця частка земельної ділянки належить на праві власності ОСОБА_2 . Після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 у порядку спадкування отримала у спадщину те спадкове майно, яке за життя належало йому.
9.   Суд першої інстанції також указав, що позивач, як спадкоємець померлого ОСОБА_4 , не довела, що за життя останній мав право на 3/20 частини земельних ділянок, оскільки згідно державних актів у власності 
ОСОБА_2 перебувають земельні ділянки, площею 1 000 кв. м та 
207 кв. м, а згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави 
від 28 лютого 2014 року частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки по   АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та 
ОСОБА_2 (1 000 кв. м та 500 кв. м) визначені по 1/2 частині кожній, а тому вимоги позивача про те, що з набуттям права власності на 3/20 частин домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці, до набувача перейшло право власності на 3/20 частин цієї земельної ділянки, а у відповідача це право припинилося (змінилася частка)  є недоведеними.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
10.   Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2019 року залишено без змін.
11.   Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12.   У касаційній скарзі, поданій грудні 2019 року,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
13.   Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не визначилися із характером спірних правовідносин, та дійшли помилкового висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки пропорційно до її частки у праві власності на будівлю, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння. Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, помилково вважає, що якщо спадкодавець не оформив право на земельну ділянку то і у спадкоємця відсутнє вказане право.
14.   Касаційна скарга також містить посилання на те, що суди не застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, що підлягають  застосуванню, а саме положення статей 377, 1225 ЦК України.
 
Доводи інших учасників справи
15.   07 лютого 2020 року надійшов відзив  ОСОБА_2 на касаційну скаргу  ОСОБА_1 .
16.   Даний відзив колегія суддів не бере до уваги, оскільки він не відповідає вимогам частини четвертої статті 395 ЦПК України, так як не містить доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
17.    ОСОБА_3 відзиву щодо  вимог і змісту касаційної скарги до суду не направила.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
18.   Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.
19.   Ухвалою  Верховного Суду від 04 листопада 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
20.   Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку 
серія ЯЗ №012575 від 11 лютого 2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві від 15 січня 2008 року № 15, рішення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві від 25 березня 
2008 року № 148, є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 1 000 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 .
21.   Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ №012577 від 11 лютого 2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві від 15 січня 2008 року № 15, рішення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві від 25 березня 
2008 року №148, є власником земельної ділянки для ведення садівництва, площею 207 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 .
22.   Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 
2014 року визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 1 000 кв. м, та земельної ділянки для ведення садівництва, площею 500 кв. м, а саме: по 1/2 частині кожній.
23.   Згідно з договором дарування від 07 вересня 2016 року ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар 3/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .
24.   У відповідності до вищевказаного договору об`єкт дарування складається з житлового будинку А-1, загальною площею 130,4 кв. м, житловою площею 66,3 кв. м, сарай Б, літня кухня В, сарай в1, погріб в2, вбиральня Ж, вбиральня З, сарай И, погріб и, погріб а1, погріб а6, погріб а7, огорожа №1, ворота огорожі №2, огорожа №5.
25.   Згідно пункту 1.3 договору дарування житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094, земельна ділянка житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105, що знаходиться у спільній сумісній власності.
26.   Земельна ділянка не була предметом договору дарування.
27.    ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті відкрилася спадщина, яку у встановленому законом порядку прийняла дружина померлого ОСОБА_1 .
28.   Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 
2019 року ОСОБА_1 прийняла у спадок 3/20 часток житлового будинку з надвірними будівлями по   АДРЕСА_1 .
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
29. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
30.   Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
31. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
32.   Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
33.   Частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
34.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
35.   Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
36.   За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
37.   Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частини перша-третя статті 319 ЦК України).
38.   Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. 
39.   Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України в редакці, чинній на момент укладення договору дарування).
40.   За статтею 373 ЦК України земельні ділянки є об`єктами права власності. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
41.   Право власності  ОСОБА_2 на Ѕ частину земельних ділянок площами 1 000 кв. м та 500 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 визначено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2014 року.
42.   Позов про визнання права власності на частину належної на праві власності ОСОБА_2 земельної ділянки ОСОБА_1 мотивувала тим, що в порядку спадкування вона набула у власність частину домоволодіння, що знаходиться на цій земельній ділянці. Також зазначала, що під час оформлення у 2016 році договору дарування 3/20 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями не було оформлено договору дарування відповідних часток земельних ділянок, на яких розташоване дане домоволодіння.
43.   Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
44.   Частиною першою статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
45.   Відповідно до частин першої та третьої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
46.   У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).
47.   Разом з тим при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
48.   Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.
49.   Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
50.   Наведене спростовує висновок суду про те, що до набувача за договором дарування від 07 вересня 2016 року перейшло право власності на частину земельної ділянки, необхідну для розміщення й обслуговування об`єкту  дарування, а у відповідача (дарувальника) це право припинилося (змінилася частка).
51.   Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
52.   Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
53.   За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
54.   Відповідно до частин другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
55.   До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
56.   Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.
57 .   Укладаючи у 2016 році договір, спрямований на відчуження частини домоволодіння, сторони не могли не розуміти, що користування частиною  будинку неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування цієї частини. 
58.   Оскільки сторони за договором дарування від 07 вересня 2016 року не обумовили розмір земельної ділянки, яка переходить у власність обдарованого, суд зобов`язаний був встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування подарованої частини домоволодіння,  та визначення тієї частини земельної, яка необхідна для обслуговування цієї частини будинку, слід з`ясувати, чи використовує відповідач відповідну земельну ділянку, яку саме її частину та для якої мети.
59.   Проте суди не виконали свій процесуальний обов`язок, фактичні обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, не встановили.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
60.   У силу положень статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
61.   Відповідно до пункту 1 частини третьої та частини четвертої статті 411 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. 
62.   За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами не встановлені, ухвалені у справі судові рішення не можуть  вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року скасувати.
3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                             В. С. Висоцька
Судді                                                                                       А. І. Грушицький
                                                                                                       А. А. Калараш
                                                                                                        І. В. Литвиненко
                                                                                                        І. М. Фаловська