Ухвала
Іменем України 
 
16 листопада 2020 р.
м. Київ
Справа № 484/1443/19
Провадження № 51-4589 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2020  року,
встановив:
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2020  року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та  речових доказів у провадженні.
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року зазначений вирок місцевого суду змінено, виключено з мотивувальної частини вироку
 
посилання на обставини, які обтяжують ОСОБА_4 покарання: вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
 
В іншій частині вирок залишено без змін.
 
На вирок суду першої інстанції засуджений подав касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 
 
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
 
Як касаційний суд вказував в ухвалі від 28 вересня 2020 року, згідно ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
 
Однак, при повторному зверненні засуджений, знову порушує питання про перегляд лише постановленого щодо нього вироку місцевого суду, при цьому у скарзі наводить доводи, які зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, непогодження з даною судом оцінкою доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Проте, так і не зазначає в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість вироку місцевого суду згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України і доводи на обґрунтування цього. Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.  412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Крім того, у повторно поданій скарзі, засудженим не наведено жодних доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду, якою вирок місцевого суду змінено. Зокрема, ОСОБА_4 не вказав, яких саме порушень допустився апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо нього в апеляційному порядку, не мотивував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення. 
До того ж, засуджений також не зазначив, які доводи апеляційної скарги його захисника і в порушення якої норми закону, апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
 
Також, скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Окрім того, касаційна скарга засудженого взагалі не містить вимоги щодо оскаржуваного судового рішення, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України.
 
Усупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України засуджений до касаційної скарги знову не додав копії оскаржуваного судового рішення.
 
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд

 
постановив:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2020  року, а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                  ОСОБА_3