ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/3308/15                                                 Суддя першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                - Епель О.В., Кобаля М.І.,
при секретарі                              - Закревській І.Л.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на прийняте у порядку письмового провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» до Офісу великих платників податків ДПС про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2015 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (далі - Позивач, КП «Київреклама») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, у подальшому заміненого на правонаступника - Офіс великих платників податків ДПС (далі - Відповідач, Офіс ВПП), про зобов`язання зарахувати авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1  098  712,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 року, залишеного без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 05.09.2019 року касаційну скаргу КП «Київреклама» задоволено - постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Суд касаційної інстанції зазначив, що спірним є питання зарахування авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів в сумі 1  098  712,00 грн., які перераховані платіжним дорученням від 19.11.2014 року №2871, оскільки у матеріалах справи відсутні докази зарахування 11.03.2015 року суми 1  098  712,00 грн. в погашення грошового зобов`язання з податку на прибуток. Викладене, як зазначено Верховним Судом, свідчить про необґрунтованість висновків судів щодо неможливості направлення даної суми на погашення недоїмки із сплати авансових внесків з податку на прибуток, оскільки вона вже спрямована на погашення грошового зобов`язання з податку на прибуток.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується незарахування авансового внеску у розмірі 1  098  712,00 грн. в рахунок погашення зобов`язань з податку на прибуток, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не було враховано, що сума авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів у звітному періоді зараховується у зменшення сум нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток у декларації за підсумками звітного періоду з перенесенням суми перевищення до складу наступних податкових періодів, а відтак дії щодо перенесення спірної суми коштів податковий орган мав право вчинити лише після подання річної декларації з податку на прибуток за 2014 рік. Звертає увагу, що звернення із заявою про перерахування внеску не звільняє платника податків від обов`язку виконати податкове зобов`язання, яке ним не виконувалося з березня 2014 року. Підкреслює, що станом на 11.03.2015 року в інтегрованій картці платника після подання річної декларації з податку на прибуток здійснено нарахування в сумі 4  431  737,00 грн., а тому, при існуючій переплаті в 2  887  629,00 грн., виникла недоїмка у розмірі 1  554  108,00 грн. Викладене, за твердженням Апелянта, свідчить про неможливість в хронологічному порядку зарахувати переплату з огляду на її відсутність. Окремо звертає увагу, що починаючи з 06.10.2015 року проведено закриття рахунків з обліку надходжень до бюджетів авансових внесків з податку на прибуток.
Після усунення визначених в ухвалі від 18.08.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 року було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.12.2020 року.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Київреклама» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що сума переплати авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів направляється на погашення суми авансових внесків з податку на прибуток наступних податкових періодів, у той час як Позивачем доведено, що загальна сума сплаченого авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів за кодом бюджетної класифікації 11020200 складає 4  431  737,00 грн.
У судовому засіданні представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що КП «Київреклама» подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, у якій задекларувало до сплати авансовий внесок у розмірі 449  956,00 грн. (т. 1 а.с. 45-50) та податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, у якій задекларувало до сплати авансовий внесок у розмірі 463  608,00 грн. (т. 1 а.с. 102-103).
У період з 4 кварталу 2013 року по 3 квартал 2014 року Позивачем сплачено авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів на загальну суму 4  431  737,00 грн, що підтверджено копіями платіжних доручень (т. 1 а.с. 41-44).
Матеріали справи також свідчать, що Позивач звернувся до Відповідача із заявою від 02.12.2014 року №196-17278/КР щодо врахування сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у зменшення сум щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, що підлягають сплаті у 2014-2015 роках (т. 1 а.с. 32-33). У даній заяві підприємство просило зарахувати суму авансових внесків, сплачених платіжним дорученням від 19.11.2014 року №2871 за кодом бюджетної класифікації 11020200 у розмірі 1  098  712,00 грн., на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) зі щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств на фінансових установ комунальної власності за кодом бюджетної класифікації 11023200, що підлягають сплаті у 2014-2015 роках.
Водночас, Центральний офіс з обслуговування великих платників в адресованому КП «Київреклама» листі від 23.12.2014 року №23362/10/28-10-20-4-20 навів положення законодавства, послався на роз`яснення, надані листами Державної фіскальної служби України та зазначив, що нарахування в інтегрованих картках платника по податку на прибуток підприємств відображено вірно, згідно алгоритму який формувався з урахуванням вимог підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 34-35).
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз ст. ст. 14, 57, 87, 153 Податкового кодексу України (далі - ПК України), прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки доказів зарахування сплаченого авансового внеску в сумі 1  098  712,00 грн. в рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток матеріали справи не містять.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.
Відповідно до абз. абз. 5, 6 п. 57.1 ст. 57 ПК України у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.
Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.
Таким чином, сума визначеного платником податку на прибуток до сплати звітного податкового періоду зменшується на суму нарахованого таким платником податку авансового внеску з податку на прибуток у зв`язку із прийняттям рішення про виплату дивідендів.
Підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.
Згідно пп. 153.3.3 п. 153.3 ст. 153 ПК України платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту.
Відповідно до пп. 153.3.4 п. 153.4 ст. 153 Податкового кодексу України у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов`язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступного податкового періоду, а при отриманні від`ємного значення об`єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов`язань майбутніх податкових періодів.
Отже, платники авансових внесків з податку на прибуток підприємств, які здійснюють виплату дивідендів (прирівняних до них платежів), мають право на зменшення суми податкових зобов`язань з даного податку на суму перевищення суми авансового внеску, попередньо сплаченого протягом цього чи попередніх звітних (податкових) періодів у зв`язку із виплатою дивідендів, над сумою податкових зобов`язань за певний звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація з податку на прибуток підприємства із заповненим рядком 13.5.1 додатка ЗП до рядка 13.
Відтак, сума переплати з авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів направляється на погашення суми авансових внесків з податку на прибуток наступних податкових періодів.
Матеріали справи свідчать, що 10.03.2015 року на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 року Відповідачем було здійснено перерахування суми переплати у розмірі 1  620  498,00 грн в рахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності, внаслідок чого переплата з податку на прибуток, яка станом на 10.03.2015 року становила 4  508  127,00 грн. зменшилася та склала 2  887  629,00 грн., що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника за платежем 11023200 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності» (т. 1 а.с. 105).
Як вірно підкреслено Окружним адміністративним судом міста Києва, при попередньому розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанції зазначено, що за рахунок суми авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1  098  712,00 грн вже було погашено грошове зобов`язання з податку на прибуток, що відбулось у березні 2015 року. Зазначене свідчить про неможливість направлення даної суми на погашення недоїмки зі сплати авансових внесків з податку на прибуток, оскільки вона вже спрямована на погашення грошового зобов`язання з податку на прибуток, що у відповідності до положень законодавства відбувається автоматично.
Однак, Верховний Суд не погодився з такими висновками судів з огляду на те, що сума 1  620  498,00 грн, яка зарахована податковим органом, складається з авансового внеску минулого податкового періоду у розмірі 535  500,00 грн та авансового внеску, нарахованого на суму дивідендів, перерахованого 19.02.2014 року у розмірі 1  084  998,00 грн. (т. 1 а.с. 59).
Копія платіжного доручення № 407 від 19.02.2014 року на суму 1  084  998 грн. наявна у матеріалах справи (т. 1 а.с. 41).
У зв`язку з чим суд касаційної інстанції підкреслив, що спірним питанням даної справи є зарахування авансових внесків, нарахованих на суму дивідендів у сумі 1  098  712,00 грн., які перераховані платіжним дорученням № 2871 від 19.11.2014 року (т. 1 а.с. 44).
Судом першої інстанції встановлено, що згідно бухгалтерської довідки №1 від 18.12.2019 року, виданої КП «Київреклама», що авансовий внесок в розмірі 1  098  712,00 грн., нарахований на суму дивідендів та прирівняних до них платежів за 3 квартал 2014 року перерахований, що підтверджується платіжним дорученням №2871 від 19.11.2014 року, однак в погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток КП «Київреклама» податковим органом не зарахований (т. 2 а.с. 135). 
Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою, що згідно відомостей інтегрованої картки платника за платежем 11020200 «Податок на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності» (т. 1 а.с. 87-89) кошти в сумі 1  098  712,00 грн. згідно платіжного доручення від 19.11.2014 року №2871 відображені контролюючим органом в якості переплати з відповідного податку. І розмір такої переплати станом на 30.11.2014 року склав 4  432  104,00 грн. і залишився незмінним до 19.02.2015 року, допоки його не було збільшено до 4  508  127,00 грн. (т. 1 а.с. 90).
Проте, як вже було зазначено вище, у зв`язку з виконанням постанови Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 року у справі №826/4492/14 контролюючим органом 10.03.2015 року було зменшено суму переплати у розмірі 1  620  498,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності, внаслідок чого переплата з податку на прибуток, яка станом на 10.03.2015 року становила 4  508  127,00 грн. зменшилася та склала 2  887  629,00 грн. Після подання 11.03.2015 року податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (т. 1 а.с. 104) сума нарахованого авансового внеску у зв`язку з виплатою дивідендів у звітному податковому періоді визначена у розмірі 4  431  737,00 грн. Відтак, станом на 11.03.2015 року у зв`язку з поданням указаної податкової декларації та зважаючи на розмір переплати в сумі 2  887  629,00 грн., до якої була включена спірна сума 1  098  712,00 грн., було враховано для сплати самостійно визначеного платником грошового зобов`язання у розмірі 4  431  737,00 грн., внаслідок чого за Позивачем обліковувалася недоїмка із сплати авансового внеску у зв`язку з виплатою дивідендів у звітному податковому періоді у розмірі 1  544  108,00 грн.
Таким чином, зважаючи на те, що, як вірно підкреслено контролюючим органом в апеляційній скарзі, у межах цієї справи дії Офісу ВПП щодо коригування показників інтегрованої картки платника у зв`язку із зменшенням самостійно визначеної суми податкового зобов`язання не оскаржуються, а станом на 11.03.2015 року сплачена згідно платіжного доручення від 19.11.2014 року №2871 сума авансових внесків у розмірі 1  098  712,00 грн. була врахована в рахунок зменшення суми недоїмки з його сплати згідно податкової декларації за 2014 рік у складі переплати у розмірі 2  887  629,00 грн., то відсутні підстави для зарахування авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 1  098  712,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав зарахування авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в рахунок авансових внесків з податку на прибуток через використання цієї суми коштів для зменшення грошового зобов`язання з авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС - задовольнити повністю.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2020 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            О.В. Епель

                                                                                                    М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано « 02» грудня 2020 року.