Ухвала
 
22 грудня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 465/3857/14-ц
 
провадження № 61-18800ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про поділ майна подружжя, 
 
В С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:
-           поділити між нею та відповідачем спільно набуте майно - будинок та земельну ділянку, які знаходяться по АДРЕСА_1 ;
-          визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку та 1/2 земельної ділянки, кадастровий № 4610136900:04:001:0055, що знаходяться по                     АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.
Поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок по                                  АДРЕСА_1 та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0435га, для обслуговування житлового будинку, як об`єкти спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , залишивши за ОСОБА_2 право власності на іншу 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0435га, для обслуговування житлового будинку, залишивши за ОСОБА_2 право власності на іншу                 1/2 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0435га, для обслуговування житлового будинку.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна АТ «Альфа-Банк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року, здана до поштового відділення зв`язку 10 грудня 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Львівської області від                   12 жовтня 2015 року, посилаючись на те, що з текстом оскаржуваного судового рішення ознайомився 13 грудня 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Крім того, зазначає, що не був присутнім при оголошенні рішення апеляційного суду та не отримував його копії.
 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року необхідно відмовити з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. 
 
Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню.    З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 394 ЦПК України.
 
У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Рішення апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 27 жовтня                     2015 року.
 
При розгляді справи судом апеляційної інстанції встановлено, що представник третьої особи був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; клопотань про відкладення розгляду справи від АТ «Альфа-Банк» не надходило; доказів поважності причин неявки представника Банку суду не надано.
 
Посилання заявника на те, що він не повідомлений належним чином про день, час і місце судового засідання, в якому було ухвалене оскаржуване ним судове рішення, не підтверджені належними та допустимими доказами і не підтверджують наявність передбачених законом обставин, за наявності яких заявник має право звернутися з касаційною скаргою поза межами річного строку з моменту складання повного тексту оскаржуваного судового рішення.
 
Оскільки з дня складення повного тексту судового рішення (27 жовтня                     2015 року) і до дня його касаційного оскарження (10 грудня 2020 року) минуло більше одного року (понад п`ять років), і АТ «Альфа-Банк» не посилається на наявність обставин непереборної сили, внаслідок виникнення яких строк на касаційне оскарження пропущений, у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою АТ «Альфа-Банк» необхідно відмовити.
 
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 1291 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.
 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).
 
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня                    2008 року у справі «Пономарьов проти України).
 
Таким чином, оскільки касаційна скарга АТ «Альфа-Банк» подана після спливу одного року з дня ухвалення рішення апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року, тому у відкритті касаційного провадження в справі                    № 465/3857/14 слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до          ОСОБА_2 , третя особа - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» про поділ майна подружжя відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко