ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.005647 пров. № А/857/12722/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                           Курильця А.Р.,
суддів                                                   Мікули О.І., Пліша М.А.,
з участю секретаря                                      Михальської М.Р.,
представника відповідача                           Волошин О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, - 

суддя в 1-й інстанції Лунь З.І.,
час ухвалення рішення – 10.09.2020 року, 09:45 год., 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 11.09.2020 року,

                                                           в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» не допустило посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 16.10.2019 №1264, тому відповідно до статті 94 Податкового кодексу України є підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. При цьому, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та не залежить від наявності судового рішення, яким підтверджено обґрунтованість арешту майна платника податків.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд проведено у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін з таких підстав.
ТзОВ “Енергія-Тепловодосервіс” зареєстроване як юридична особа 21.09.2007, основний вид діяльності за КВЕД 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Товариство перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Львівській області.
На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (далі – ПК України) та згідно із затвердженим ДФС України планом-графіком документальних перевірок на 2019 рік, відповідачем прийнято наказ №1264 від 16.10.2019 “Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ “Енергія-Тепловодосервіс”, яким призначено проведення документальної виїзної перевірки з 29.10.2019 тривалістю 20 робочих днів за період діяльності з 01.07.2016 по 30.09.2019.
На підставі вказаного наказу позивачем було виписано направлення на перевірку від 29.10.2019 №2395, №2396, №2397, №2398, №2399, №2400, №2401.
Працівниками ГУДФС у Львівській області  на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області №1264 від 16.10.2019 “Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ “Енергія-Тепловодосервіс” та направлень на перевірку, 29.10.2019 здійснено вихід за податковою адресою підприємства  з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Керівником підприємства було відмовлено у допуску до перевірки посадової особи ГУ ДФС у Львівській області, у зв`язку із чим було складено акт “Про відмову у допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки” від 29.10.2019.
На підставі вищевикладеного, ГУ ДФС у Львівській області винесено рішення від 30.10.2019 №8433/10/05.2-14, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТзОВ “Енергія-Тепловодосервіс”
Позивач звернувся до адміністративного суду із даним позовом про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергія-Тепловодосервіс”.
В ході судового розгляду суд встановив, що відповідачем оскаржено в судовому порядку наказ Головного управління ДФС у Львівській області №1264 від 16.10.2019 “Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ “Енергія-Тепловодосервіс” (адміністративна справа №1.380.2019.005752).
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі №1.380.2019.005752 скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2019, позов задоволено та визнано протиправним і скасовано наказ ГУ ДПС у львівській області №1264 від 16.10.2019 “Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ “Енергія-Тепловодосервіс”.
Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 Податкового кодексу України.
Так, згідно з п. 94.1. ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Згідно із п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:
- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.
- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
Відповідно до п. 94.3., п. 94.4. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно з п.94.5 , п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що документальна позапланова виїзна перевірка відповідача призначена наказом Головного управління ДПС у Львівській області №1264 від 16.10.2019.
Колегія суддів зазначає, що позивачем оскаржено вищевказаний наказ в судовому порядку. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у задоволенні позову було відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергія-Тепловодосервіс” задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі №1.380.2019.005752 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергія-Тепловодосервіс” до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Львівській області №1264 від 16.10.2019 “Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс”. Постанова набрала законної сили 27.05.2020.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки наказ, на підставі якого проводилася перевірка до якої відповідач не допустив, визнаний судом протиправним та скасований, суд констатує про відсутність законних підстав для  проведення перевірки.
З огляду на викладене, підстави для застосування адміністративного арешту через недопуск до перевірки за відсутності законних підстав для її проведення відсутні.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                        п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі № 1.380.2019.005647 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 09 грудня 2020 року