ПОСТАНОВА
Іменем України

30 листопада 2020 року 
Київ
справа №578/228/17
адміністративне провадження №К/9901/45755/18, К/9901/45760/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кравчука В.М.,
суддів: Єзерова А.А.,  Желєзного І.В., 
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Великописарівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 
на постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 25 квітня 2017 року (суддя Косар А.І.) 
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року (колегія у складі суддів Чалого І.С., Зеленського В.В., П`янової Я.В.) 
та за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року
у справі № 578/228/17
за позовом ОСОБА_1 
до Великописарівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 
про визнання незаконними дії та рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          02.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великописарівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, у якому просив: 
-          визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії;
-          зобов`язати Великописарівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Сумської області від 15.03.2016 № 33-зп-16 з розрахунку 90% місячної заробітної плати за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою при перерахунку пенсії різниці виплачених сум за минулий час не більше як за 12 місяців.
2.          Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 25.04.2017, позов задоволено частково:
-          визнано протиправними дії Великописарівського об`єднаного управління ПФУ Сумської області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;
-          зобов`язано Великописарівське об`єднане Управління ПФУ Сумської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 02.09.2016, виходячи з 90 % розміру місячної заробітної плати, вказаного в довідці прокуратури Сумської області від 15.03.2016 № 33-зп-16, та виплатити недоплачену суму пенсії;
-          в іншій частині позову відмовлено;
-          стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Великописарівського об`єднаного управління ПФУ Сумської області на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат в розмірі 640,00 грн. 
3.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 скасовано постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 25.04.2017 в частині задоволення позовних вимог, ухвалено у цій частині нове рішення, яким визнано протиправними дії Великописарівського об`єднаного управління ПФУ Сумської області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років зі зменшенням загального розміру пенсії у відсотках від заробітної плати з 90 % до 80 %; зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з 02.09.2016, виходячи з розміру 90 % від місячної заробітної плати та виплатити недоотриману суму пенсії. В іншій частині постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 25.04.2017 залишено без змін. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Великописарівського об`єднаного управління ПФУ Сумської області на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат в розмірі 320,00 грн.
4.          10.07.2017 позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій з підстав неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 та залишити в силі постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 25.04.2017.
5.          10.07.2017 відповідач також подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій з підстав неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просив скасувати постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 25.04.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.
6.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.07.2017 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 . Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.07.2017 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Великописарівського об`єднаного управління ПФУ Сумської області. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у 2000 році призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90 % від місячної заробітної плати за посадою відповідно до Закону Україну від 05.11.1991 № 1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ).
8.          27.07.2012 відповідач розпорядженням № 104932 здійснив перерахунок пенсії позивача, виходячи з розміру 80 % від місячної заробітної плати за посадою.
9.          24.03.2016 ОСОБА_1 звернувся до Великописарівського об`єднаного управління ПФУ Сумської області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки № 33-зп-16, виданої 15.03.2016 прокуратурою Сумської області, у зв`язку з підвищенням посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців органів прокуратури. 
10.          31.03.2016 Великописарівське об`єднане управління ПФУ Сумської області листом № 1362/03-29 відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. 
11.          Вважаючи таку відмову у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернулася до суду із цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликався на те, що при перерахунку пенсії підлягають застосуванню положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній станом на 2000 рік, що не встановлювала обмежень максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до цього Закону. Застосування нової редакції ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ та ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII) суттєво звужує обсяг його прав на пенсійне забезпечення. 
13.          Відповідач подав заперечення на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що з 15.07.2015 попередні встановлені законом підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовано, тому підстави для перерахунку пенсії позивачу немає.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які з січня 2015 року не були прийняті Кабінетом Міністрів України, тому внаслідок тривалої бездіяльності компетентного органу не може реалізувати таке право. Для перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Положення п. 5 "Прикінцеві положення" Закону України від 02.03.2015 № 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213) не стосуються перерахунку вже призначеної працівникам прокуратури пенсії. Крім того, з 15.07.2015 набрав чинності Закон № 1697-VII, яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури, тому положення Закону № 213 не підлягають застосуванню. 
15.          Приймаючи нову постанову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на час звернення позивача до ПФУ право на перерахунок призначених пенсій працівникам прокуратури у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати не передбачено законодавством, а тому, відмовляючи в перерахунку пенсії відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд апеляційної інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним перерахунок пенсії позивача згідно з розпорядженням ПФУ від 27.07.2012 зі зменшенням розміру пенсії у відсотках від розміру місячної заробітної плати за посадою з 90 % до 80 %, зазначивши, що при перерахунку пенсії станом на 27.07.2012 повинна була застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.           ОСОБА_1  у касаційній скарзі виходить з того, що відповідач має здійснити перерахунок пенсії за довідкою прокуратури у порядку, визначеному ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на момент призначення пенсії), у розмірі 90 % від середньої заробітної плати за відповідною посадою, покликаючись на висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-348а13, від 17.12.2013 у справі № 21-445а13, від 01.07.2014 у справі № 21-244а14. 
17.          Великописарівське об`єднане управління ПФУ Сумської області у касаційній скарзі виходить з того, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", яка втратила чинність, що суперечить загальному принципу дії нормативно-правових актів у часі.
18.          Позивач подав заперечення, у якому просив касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення; зазначав, що при перерахунку пенсії має застосовуватися законодавство і підзаконні нормативні акти, які діяли до прийняття законодавчих актів, що обмежили його пенсійні права.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19.          Верховний Суд перевірив доводи касаційних скарг, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
20.          Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII у редакції, чинній до 01.01.2015, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
21.          Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".
22.          15.07.2015 набув чинності Закон № 1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ "Прикінцеві положення" якого положення Закону №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом.
23.          Таким чином, на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (березень 2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.
24.          Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
25.          Водночас, п. 13 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" цього Закону на Кабінет Міністрів України було покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
26.          Проте, Кабінет Міністрів України протягом 2015-2019 років не прийняв таких нормативно-правових актів.
27.          У справі № 711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 дійшов висновку, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку". 
28.          У цій справі Суд не вбачає підстав для відступу від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. 
29.          На час звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України не було прийнято нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, що, в кінцевому підсумку, й призвело до виникнення даного спору.
30.          Тобто, з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону № 1789-XII, не регулювалися жодним нормативно-правовим актом.
31.          Пенсійний фонд України є органом, який лише реалізує державну політику у соціальній сфері, яку визначає Кабінет Міністрів України.
32.          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що відповідач не мав правових підстав для перерахунку у 2016 році пенсії позивача на підставі довідки прокуратури від 15.03.2016, а відтак, визнав законним рішення Пенсійного фонду про відмову у здійсненні такого перерахунку.
33.          Суд вважає необхідним наголосити на тому, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, гарантований ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.
34.          Разом з тим, за результатом розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов суперечливого висновку, що відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу.
35.          У цій справі ОСОБА_1 оскаржував рішення Пенсійного фонду, яким у березні 2016 року йому було відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 15.03.2016 № 33-зп-16. 
36.          Розпорядження, за яким відповідач здійснив у 2012 році перерахунок пенсії позивача, не було предметом оскарження та не визнавалося протиправним у судовому порядку. 
37.          Таким чином, зобов`язуючи ПФУ Сумської області здійснити перерахунок та виплату різниці у пенсії, суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог та фактично змінив підстави позову, що є виключним правом позивача (ст. 51 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду справи у судах попередніх інстанцій).
38.          При вирішенні справи суд апеляційної інстанції не врахував, що ст. 11 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи у судах попередніх інстанцій) чи будь-яка інша стаття процесуального кодексу, не наділяє суд правом самостійно змінювати підстави позову. 
39.          Таке порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного рішення.
40.          Судове рішення першої інстанції також не може залишатися у силі, оскільки ухвалено за неправильного застосування норм матеріального права.
41.          Між тим, слід зазначити, що Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
42.          На момент виникнення спірних правовідносин, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим. Позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, з висновками яких погоджується колегія суддів, керувалися наведеними положеннями законодавства, яке тоді ще було чинним.
43.          На дату касаційного перегляду судових рішень у цій справі положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII зі змінами уже втратила чинність, водночас, було поновлено застосування цієї статті в первинній редакції, у якій передбачено умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.
44.          Зважаючи на особливості касаційного розгляду та ураховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію "на майбутнє", за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, його Рішення від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 не може бути враховано Судом при розгляді цієї касаційної скарги.
45.          З огляду на наведене, при прийнятті цієї постанови суд касаційної інстанції не брав до уваги Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019. Однак, за правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами.
46.          Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 243/8796/16-а у подібних правовідносинах. Підстав для відступу від таких висновків у цій справі немає.
47.          Разом з тим, Суд відхиляє покликання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-348а13, від 17.12.2013 у справі № 21-445а13, від 01.07.2014 у справі № 21-244а14, оскільки зазначені висновки ухвалювалися за іншого правого регулювання до втрати чинності Законом № 1789 та до внесення у 2014 році змін до законодавства, що регулює питання перерахунку пенсії працівникам прокуратури, чинного на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій. 
48.          Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
49.          За вказаних обставин, Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позову. 
50.          Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому, перерозподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
2.          Касаційну скаргу Великописарівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити.
3.          Постанову Краснопільського районного суду Сумської області від 25 квітня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі № 578/228/17 скасувати.
4.          Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Великописарівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання незаконними дії та рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                     А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний