ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
18 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5382/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року 
у справі № 280/5382/20
за позовом ОСОБА_1 
до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» 
про визнання протиправними та скасування постанов,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в якому просила   визнати протиправною і скасувати постанову від 27.07.2020 про відкриття  виконавчого провадження №62657406 з примусового виконання виконавчого напису №4227, виданого 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.; визнати протиправною і скасувати постанову відповідача від 31.07.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника у виконавчому провадженні №62657406.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено вимоги ч.2 ст.24   Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивачка зареєстрована та мешкає у Запорізькій області, у м. Києві не має місця проживання або перебування, майна або грошових коштів, відтак підстави для відкриття виконавчого провадження відсутні. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2020 в задоволенні позову відмовлено.
Суд зазначив, що єдиною підставою оскарження правомірності дій відповідача позивач зазначає порушення приватним виконавцем вимог щодо прийняття виконавчого документу не за місцем проживання позивача, при цьому судом встановлено, що адреса фактичного місця проживання вказана у виконавчому написі, що набрав законної сили та не є оскарженим та скасованим, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність в діях приватного виконавця порушень діючого законодавства під час відкриття виконавчого провадження та здійснення подальших виконавчих дій.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, скаржниця зазначає, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку приватний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника. Позивачка звертає увагу на те, що матеріали справи не містять письмових доказів проживання чи перебування позивача за вказаною у виконавчому написі адресою.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,  03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №4227 про звернення стягнення з гр. ОСОБА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , яка є боржником за кредитним договором 002-07249-270114 від 27.01.2014, укладеним з ПАТ «ДКЛЬТА БАНК», стягувач – ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»  (а.с.32).
Означений виконавчий напис разом із заявою від 07.07.2020 про примусове виконання рішення поданий стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»  приватному виконавцю Клітченко Оксані Анатоліївні для відкриття за місцем проживання (перебування) боржника виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису.  
27.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62657406 з примусового виконання виконавчого напису № 4227 від 03.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 19310  грн. 
31.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд  погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Спірним у цій справі є питання правомірності дій приватного виконавця з відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій за умови того, що у виконавчому написі № 4227 від 03.07.2020 адреса місця реєстрації позивача не знаходиться на території, на якій приватний виконавець здійснює діяльність.
Виходячи з положень  Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII,  Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч.2 ст.24 Закону  № 1404-VIII).
Відповідно до ч.2, ч.6  ст.25 Закону №1403-VIII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України  Про виконавче провадження  знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. 
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Таким чином, право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Суд першої інстанції правильно встановив, що виконавче провадження №62657406 приватним виконавцем відкрито за адресою, що зазначена у виконавчому документі як адреса проживання боржника. Будь-яких заяв або повідомлень щодо іншої адреси проживання позивачем до приватного виконавця або стягувача не надавалася.
Згідно положень п.10 ч.4    ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»  № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Тобто, виконавчий документ повинен бути повернутий у випадку наявності інформації у виконавця про те, що його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У спірному випадку такої інформації у відповідача не існувало та навпаки, як у виконавчому документі, так і у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження адреса проживання боржника була зазначена у м.Києві, що відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Фізичні та юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного  Законом України «Про виконавче провадження»  (ч.1  ст.27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Отже, з огляду на положення зазначених норм права, саме стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення.
В контексті спірних відносин, отримавши від стягувача заяву та виконавчий документ, в яких адреса реєстрації боржника зазначена в м.Запоріжжя, а фактичне місце проживання в м.Києві, відповідач не мав повноважень для повернення виконавчого документу з підстав його пред`явлення не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Ані  Закон України «Про виконавче провадження»,  ані Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  не встановлюють обов`язку державного чи приватного виконавця перевіряти фактичне місцезнаходження боржника чи його майна до відкриття виконавчого провадження.
  При надходженні виконавчого документа приватний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою  статті 4 Закону № 1404-VIIІ, зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідно до  ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»  реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію міст проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому  законом  порядку. 
Отже, положення ч. 2  ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»  у взаємозв`язку з ч. 3  ст. 26 цього ж Закону  щодо відомостей про «місце проживання», «місце перебування» чи «місцезнаходження» особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання адже, в  Законі України «Про виконавче провадження»  застосовуються всі три окремих поняття.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 25.01.2019 у справі №511/1342/17, в постанові від 09.12.2020 у справі № 460/3537/20, які відповідно до ч.5  ст.242 КАС України  суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Виходячи з вищенаведеного, є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2020 ВП №62657406.
З приводу висновків суду першої інстанції в частині позовних вимог про оскарження постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.07.2020 ВП №62657406, суд першої інстанції вірно встановив, що єдиною підставою оскарження дій відповідача позивачка зазначає порушення приватним виконавцем вимог щодо прийняття виконавчого документу не за місцем проживання позивача. При цьому будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості перед третьою особою не оспорює. 
З огляду на встановлену судом правомірність дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження є також правомірними дії приватного виконавця щодо прийняття постанови про звернення стягнення на доходи боржника в межах цього виконавчого провадження, оскільки такі дії вчинені у відповідності до  положень, зокрема, ст.ст. 26, 68,69,70 Закону №1404-VIII.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що, як було зазначено вище, відповідно до ч.6  ст.25 Закону №1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.
Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. 
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року у справі №280/5382/20 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко