Справа № 456/1605/18                                Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т. 
Провадження № 22-ц/811/253/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 47

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       13 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів – Бойко С.М., Цяцяка Р.П.,
секретаря Жукровської Х.І.
        з участю відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2019 року в складі судді Шрамка Р.Т. у справі за позовом ОСОБА_2 до Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування рішень селищної ради, скасування рішення про державну реєстрацію, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання знести огорожу,-
встановила:
У квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 про скасування рішень селищної ради, скасування рішення про державну реєстрацію, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання знести огорожу.
В обгрунтування позову покликався на те, що рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 465355300:01:013:039 загальною площею 0,1524га, в АДРЕСА_1 . 
Вважає, що вказане рішення прийняте в порушення чинного законодавства України, тому є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки п.п. 2-3 даного рішення громадянку ОСОБА_1 зобов`язано замовити виготовлення проекту детального плану території в ліцензованій організації і представити на розгляд та затвердження сесії Дашавської селищної ради. Пунктом 4 вказаного рішення ОСОБА_1 , попереджено, що до затвердження детального плану території приступати до будівництва та користування земельною ділянкою, заборонено. 
Відповідно до листа Стрийської районної державної адміністрації від 04.10.2017 року №02-49/1879 при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт. Дашава детальний план території відділом архітектури, містобудування та інфраструктурних проектів райдержадміністрації не розглядався. Також, з даного листа вбачається, що в проекті землеустрою ширина вул. Лісова смт. Дашава вздовж земельної ділянки, що відводиться ОСОБА_1 , не визначена. Наявним в користуванні відділу генеральним планом смт. Дашава ширина вул. Лісова також не визначена. В той же час, даним генеральним планом передбачається будівництво нових та реконструкція існуючих вулиць, шириною проїзної частини 4,5-8м. 
З наданої архівним відділом Стрийської районної державної адміністрації довідки від 13.02.2018 року №50 вбачається, що у документах протоколів сесій Дашавської селищної ради за грудень 2015 року рішення про розгляд та затвердження детального плану території для гр. ОСОБА_1 не приймалося. 
Таким чином, рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку в АДРЕСА_1 без виготовлення та затвердження детального плану території. 
Відповідно до замірів, проведених сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_7 встановлено, що в ході передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку передано у власність частину вулиці Лісової, так як ширину її зменшено з 4,45м перед господарством ОСОБА_1 до 2,98м біля житлового будинку, в якому проживає позивач зі своєю сім`єю, що не відповідає Державним будівельним нормам України ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів» та Генеральному плану смт. Дашава. 
Після оформлення права власності ОСОБА_1 встановила огорожу по межі АДРЕСА_1 відповідно до проекту землеустрою, затвердженого рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року, що перешкоджає позивачу та членам його родини проїзду по вулиці та заїзду на подвір`я до свого житлового будинку. 
Просив скасувати рішення сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку кадастровий номер 465355300:01:013:039 загальною площею 0,1524га за рахунок земель громадської та житлової забудови в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 27731000 від 31.12.2015 року, скасувати свідоцтво про право власності серія та номер 51355746 на земельну ділянку кадастровий номер 465355300:01:013:039 площею 0,1524га по АДРЕСА_1 , зобов`язати ОСОБА_1 знести встановлену вздовж вулиці Лісова огорожу.
Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дашавської селищної ради, ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_8 державного реєстратора Грабовецької сільської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування рішень селищної ради, скасування рішення про державну реєстрацію, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання знести огорожу – відмовлено. Судові витрати залишено за сторонами.
Рішення оскаржив позивач ОСОБА_2 , вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неповноту з`ясування обставин справи, що вплинуло на правильність прийняття рішення, а викладені в рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Звертає увагу суду на те, що згідно із п. 3 ст. 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної документації» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність або у користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб, забороняється.
В той же час, рішенням Дашавської селищної ради № 143 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , без виготовлення та затвердження детального плану території.
Також, звертає увагу, що ухвалюючи оскаржуване рішення, в порушення вимог ст. 264 ЦПК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки у мотивувальній частині рішення суд врахував, що позивачем самовільно приєднано суміжну земельну ділянку ОСОБА_9 разом із розташованим на ньому житловим будинком по АДРЕСА_1 , який на даний час повністю зруйнований, і внаслідок цього захоплення частина вулиці (орієнтовною шириною 2,00 м.) Лісова була захоплена і приєднана до земельної ділянки ОСОБА_10 . 
Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи позивач  ОСОБА_2 , представник відповідача Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області, треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (т. 2 а.с. 82-88), в судове засідання не прибули, третя особа ОСОБА_8 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, інші не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 правомірно здійснила приватизацію земельної ділянки, а селищна рада при прийняті оспорюваного рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ст. 7, 144 Конституції України, а тому підстави для визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення відсутні.
Суд вважав безпідставними посилання позивача на те, що ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняє передачу у власність земельних ділянок державної або комунальної власності, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, оскільки у п.п. 1 та 2 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону.
Також, суд встановив, що позивачем самовільно приєднано суміжну земельну ділянку ОСОБА_11 разом із розташованим на ньому житловим будинком по АДРЕСА_2 , який на даний час повністю зруйнований. Це самовільне захоплення, яке вчасно не було виявлено і послужило тим фактом, що частина вулиці (орієнтовною шириною 2,00 м.) Лісова, була захоплена і приєднана без будь-яких рішень чи законних підстав до земельної ділянки ОСОБА_3 .
Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України колегія суддів враховує таке.
Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.
Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41).
Згідно із ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Частиною 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_3 , за даною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , що підтверджено довідкою Дашавської селищної ради від 20.07.2018р. за №1082 (т. 1 а.с. 93).
Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 , як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_13 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2014р. (т. 1 а.с. 174).
Згідно із рішенням Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області від 01 грудня 2015 року № 26 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту детального плану території та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,15 га в межах населеного пункту АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та громадської забудови, на території Дашавської селищної ради (т. 1 а.с. 18).
В подальшому, рішенням Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області від 23 грудня 2015 року № 43 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий а номер 4625355300:01:013:0039 загальною площею 0,1524 га за рахунок земель, житлової та громадської забудови в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Дашавської селищної ради, ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 19). 
Звертаючись із позовом ОСОБА_2 вимоги обґрунтовував тим, що рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку в АДРЕСА_1 без виготовлення та затвердження детального плану території, як наслідок, ОСОБА_1 передано у власність частину АДРЕСА_3 , оскільки ширину вулиці зменшено з 4,45м перед господарством ОСОБА_1 до 2,98м біля житлового будинку, в якому проживає позивач зі своєю сім`єю, що не відповідає Державним будівельним нормам України ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів» та Генеральному плану смт. Дашава. 
Згідно із ч. 1 ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.
Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
При цьому, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (ч. 4 ст. 83 ЗК України).
Крім цього, відповідно до ст. 16 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій ї детальних планів територій, їх оновлення та внесення змін до них.
Згідно із ч. 1 ст. 19 вказаного Закону детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 19 Закону детальний план території визначає порядок організації транспортного і пішохідного руху.
За ч. 1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.
Згідно із повідомленням ДП «Містопроект» від 03.08.2017р. №99, Генеральний план смт. Дашава виготовлений Інститутом Містопроект у 2014 р. та переданий Дашавській селищній раді. Згідно п. 5.5.7 ДБН 5.1.1-15:2012 в генеральних планах (ГП) міст і смт. вказуються назви і червоні лінії магістральних вулиць. Вулиця Лісова в селищі міського типу (смт.) Дашаві, згідно генерального плану віднесена до вулиці місцевого значення, тому для отримання точних параметрів (ширини та конфігурації в системі координат УСК-2000) необхідно розробити детальний план території у відповідності до ДБН 5.1.1-14:2012 (т. 1 а.с. 23).
Крім цього, у відповіді на запит ОСОБА_14 , Стрийська районна державна адміністрація Львівської області від 04.10.2017р., №02-49/1879 повідомила, що відповідно до п.2 ст. 186-1 Земельного Кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передач у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.м.т. Дашава, розроблений ФОП ОСОБА_15 , поданий на погодження 10.12.2015р. у відділ архітектури, містобудування та інфраструктурних проектів райдержадміністрації та був погоджений 10 грудня 2015 року, висновок №538/14-19. 
При погоджені вищевказаного проекту землеустрою детальний план території відділом не розглядався. В проекті землеустрою ширина вул. Лісової с.м.т. Дашава вздовж земельної ділянки, що відводиться гр. ОСОБА_1 не визначена. Наявним в користуванні відділу генеральним планом с.м.т. Дашава ширина вул. Лісової не визначена. Даним генеральним планом передбачається будівництво нових та реконструкція існуючих вулиць, шириною проїзної частини 4,5м,- 8м. Ширина кожної вулиці населеного пункту визначається в ході розроблення проекту зонування території або детального плану території (т. 1 а.с. 24-25).
В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняється передача у власність земельних ділянок державної або комунальної власності для містобудівних потреб, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону.
Разом з тим, вказаною нормою закону передбачено випадки, за яких можлива передача у власність земельних ділянок для містобудівних потреб у разі відсутності плану зонування або детального плану території, зокрема, у випадку розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи, а також приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону.
Як зазначено вище, відповідач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2014 року, є власником житлового будинку АДРЕСА_3 , відтак відсутність розробленого детального плану території за місцем розташування спірної земельної ділянки, не є порушенням вимог закону у випадку передачі у власність земельної ділянки для містобудівних потреб, оскільки на цій земельній ділянці розташований житловий будинок, що перебуває у власності ОСОБА_1 , що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.
Окрім іншого, апелянт ОСОБА_2 покликається на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення, в порушення вимог ст. 264 ЦПК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки у мотивувальній частині рішення суд врахував, що позивачем самовільно приєднано суміжну земельну ділянку ОСОБА_9 разом із розташованим на ньому житловим будинком по АДРЕСА_3 , і внаслідок цього захоплення частина вулиці (орієнтовною шириною 2,00 м.) Лісова була захоплена і приєднана до земельної ділянки ОСОБА_3 .
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов вказаного вище висновку дослідивши долучений до відзиву на позовну заяву Дашавської сільської ради акт комісії від 25.11.2015 р., затверджений рішенням Дашавської селищної ради № 25 від 01.12.2015 р., за яким при проведенні обмірів земельних ділянок згідно планів забудови: ОСОБА_1 , плани від 1985 року, 2008 року та 2009 року (плани видані на ім?я ОСОБА_13 , - батька ОСОБА_16 ); ОСОБА_17 , план 1949 року, виданий на ім?я ОСОБА_18 ; ОСОБА_11 , план 1949 року; ОСОБА_3 , план 1990 року, комісією встановлено, що: - земельна ділянки гр. ОСОБА_1 використовується в межах планів забудови; - земельна ділянка громадянки ОСОБА_17 , має розбіжності між планом забудови 1949 року та теперішніми обмірами, а саме довжина збільшена на 1,0 м від АДРЕСА_3 та на 4,40 м з іншої сторони. Також має місце той факт, що житловий будинок при побудові зміщено на 2,0 м в сторону АДРЕСА_3 ; - земельна ділянка померлого ОСОБА_11 на даний час використовується гр. ОСОБА_3 і приєднана до її присадиби. Житловий будинок на даній земельній ділянці - відсутній; - земельна ділянка гр. ОСОБА_3 на даний час має розбіжності між планом забудови 1990 року і теперішніми обмірами, а саме: збільшена довжина земельної ділянки на 26,68 га, ширина на 2,0 м від присадиби ОСОБА_17 . АДРЕСА_4 має різну ширину по всій довжині 3,40 м, 4.10 м - 4.50 м.
Врахувавши проведені обміри суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_4 , комісія рекомендувала ОСОБА_17 не чинити перешкод у користуванні АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 66-67).
Таким чином, оскаржуване рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, висновки суду підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відтак суд першої інстанції прийшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2019 року  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 жовтня 2020 року.

Головуючий:         А.В. Ніткевич

Судді:         С.М.Бойко

Р.П. Цяцяк