КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 757/37126/18-ц                       Головуючий у 1-й інстанції суддя: Матійчук Г.О.
 
08 грудня 2020 року                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.,
секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та просив стягнути з відповідача:
заборгованість за договорами банківського вкладу, а також за договорами на підставі яких були внесені вклади на рахунки в загальному розмірі 6 691 387,36 грн., з яких: сума вкладів - 3 472 452,04 грн, сума процентів - 3 218 935,32 грн.;
три проценти річних, нарахованих на заборгованість за договорами банківського вкладу, в розмірі 18 692,14 грн.;
пеню, нараховану на заборгованість за договорами банківського вкладу, в розмірі 18 692,14 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019позов задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами банківського вкладу № SАМDN25000737600210 від 11.09.2013, № SАМDN25000737599845 від 11.09.2013, № SАМDN25000737600078 від 11.09.2013, № SАМDN25000737599684 від 11.09.2013, № SАМDN25000737599436 від 11.09.2013, № SАМDN25000737896600 від 23.09.2013, № SАМDN25000737896387 від 23.09.2013, № SАМDN25000737896661 від 23.09.2013, а також за договорами, на підставі яких були внесені вклади на рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , в загальному розмірі 6 691 387,36 грн., з яких: сума вкладів - 3 472 452,04 грн, сума процентів - 3 218 935,32 грн.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 три проценти річних, нарахованих на заборгованість за договорами банківського вкладу, в розмірі 18 692,14 грн.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10688/2020	
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню, нараховану на заборгованість за договорами банківського вкладу, в розмірі 18 692,14 грн.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 8 810, 00 грн.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк»просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що доступ відповідача до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на даний час є обмеженим.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував та не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи оригіналів квитанцій про перерахування коштів на депозитні рахунки вкладника, які б відповідали вимогам, передбаченими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладання договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. 
Зауважує, що долучені до матеріалів справи довідки про стан рахунків позивача не є належними та допустимими доказами, оскільки номера рахунків на них викладені не повністю, що позбавляє можливості ідентифікувати їх з номерами особових рахунків, відкритих на ім`я позивача та відображених у договорах. 
Відмічає, що три проценти річних не підлягають стягненню, тому що ОСОБА_1 не довів належним чином факт укладання депозитних договорів. 
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував розрахунки надані Банком та при ухваленні рішення керувався тільки даними наданими позивачем, що призвело до однобічного та неповного судового розгляду. 
У судовому засіданні представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
АТ КБ «ПриватБанк» свого представника в судове засідання не направило, повідомлялося належним чином про час та місце слухання справи.
Кобзар Ю.Б. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» подав клопотання, в якому підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити та проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.
На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника Банку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга не підлягають задоволенню із наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між  ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»були укладені наступні договори банківського вкладу (депозиту):
1)договір № SAMDN25000737600210 від 11.09.2013 (вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 218 686,08 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_4 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_4 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
2)договір № SAMDN25000737599845 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 307 497,03 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_5 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_5 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
3)договір № SAMDN25000737600078 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_6 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_6 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
4)договір № SAMDN25000737599684 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_7 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_7 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
5)договір № SAMDN25000737599436 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_8 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_8 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
6)договір № SAMDN25000737896600 від 23.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 278 665,85 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_9 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_9 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 23.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
7)договір № SAMDN25000737896387 від 23.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 88 937,23 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_10 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_10 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 23.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
8)договір № SAMDN25000737896661 від 23.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 278 665,85 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_11 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_11 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 23.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
На виконання умов наведених договорів позивач вніс на депозитні рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в гривні в сумах, зазначених у таких договорах, а ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язалося виплатити позивачеві суми вкладів та процентів за ними на умовах та у порядку, встановлених договорами.
Укладення наведених договорів та внесення грошових коштів на відповідні рахунки підтверджуються договорами банківського вкладу (депозиту) між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» та довідками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2014 № 1189421 (станом на 03.02.2014) та від 01.10.2013 № 907387 (станом на 01.10.2013) про залишки на вкладних рахунках.
Згідно з пунктом 2 наведених вище договорів, нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження грошей в банк та здійснюється за кожен календарний день. За день, коли вклад повертається вкладникові, проценти не нараховуються.
Пунктом 3 договорів передбачено, що після закінчення кожного цілого місяця, який минув з моменту укладення договору, в перший робочий день, наступний за датою оформлення договору, після 15:00 нараховані проценти за вкладом зараховуються на відповідну карту/рахунок.
Пунктом 6 наведених вище договорів встановлено, що якщо після закінчення строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, зазначений у розділі «Дані по вкладу» цього договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника в банк. Новий строк вкладу починається із дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.
Відповідно до пункту 8 договорів, проценти за час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою для вкладів даного найменування та строку, яка діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до договору.
Пунктом 9 наведених вище договорів передбачено, що у вкладника і у банка є право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору.
Пунктом 12 наведених договорів передбачено, що якщо вкладник вимагає розірвати договір після спливу 6 місяців з дати його оформлення, але до закінчення строку вкладу, зазначеного в розділі «Дані по вкладу», то йому повертається сума вкладу. За неповний строк проценти виплачуються за зниженою у 2 рази процентною ставкою (з урахуванням п. 8 договору) за фактичну кількість днів, які минули з дати оформлення вкладу або продовження його строку до дня розірвання договору.
Пунктом 13 договорів передбачено, що якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а строк вкладу вже був продовжений один або декілька разів, проценти за кожен повний строк вкладу виплачуються в повному обсязі.
Також між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені договори банківського вкладу (депозиту), за умовами яких позивач вніс на депозитні рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 грошові кошти в гривні, а ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язалося виплатити позивачеві суми вкладів та нараховані проценти. Згідно заяв на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з помісячною виплатою % позивачем було внесено грошові кошти:
Заява № SAMDN25000716017010 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою % від 26.04.2011 - 400 000,00 грн. Умови розміщення: вклад Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою %, сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_12 , ставка - 15 % річних, строк 36 міс. по 26.04.2014 року включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
Заява № SAMDN25000717394449 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою % від 17.06.2011 - 300 000,00 грн. (Квитанція № 13 від 17.06.2011р.). Умови розміщення: вклад Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою %, сума вкладу 300 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_13 , ставка - 16% річних, строк 60 міс. по 17.06.2016 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
Заява № SAMDN25000717394401 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою % від 17.06.2011 - 400 000,00 грн. (Квитанція № 12 від 17.06.2011р.). Умови розміщення: вклад Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою %, сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_14 , ставка - 16 % річних, строк 60 міс. по 17.06.2016 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2014 № 1189421 станом на 03.02.2014 на наведених рахунках у позивача були наявні наступні суми грошових коштів:
- депозитний рахунок № НОМЕР_1 - 300 000,78 грн.;
- депозитний рахунок № НОМЕР_2 - 400 000,04 грн.;
- депозитний рахунок № НОМЕР_3 - 424 605,01 грн.
Укладення наведених договорів та внесення грошових коштів на відповідні рахунки підтверджуються квитанціями про внесення коштів на рахунки та довідками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2014 № 1189421 (станом на 03.02.2014) та від 01.10.2013 
№ 907387 (станом на 01.10.2013), якими банк підтверджує наявність у ОСОБА_1 наведених депозитних рахунків із відповідними сумами грошових коштів на них.
Керуючись пунктом 9 наведених вище договорів 18.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій повідомив банк про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту), а також просив повернути суми вкладів за договорами та виплатити проценти, нараховані на такі суми вкладів від дня, наступного за днем надходження сум вкладів у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові, шляхом видачі позивачу грошових коштів в касі банку або шляхом перерахування таких коштів на його рахунок № НОМЕР_15 в АТ ОТП Банк, МФО 300528.
Того ж дня 18.05.2018 позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із листом, в якому просив надати виписки по всіх вищевказаних договорах за період з дати укладання і по теперішній час.
Відповідно, з 22.05.2018 (через два банківські дні з моменту повідомлення позивачем про розірвання договорів) наведені договори вважаються розірваними і ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язане було виплатити позивачеві суми вкладів із нарахованими на них процентами.
06.07.2018 позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій повідомив банк про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту), на підставі яких ПАТ КБ «ПриватБанк» були відкриті позивачеві депозитні рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , на які позивачем були внесені суми вкладів у гривні, а також просив повернути суми наведених вкладів та виплатити проценти, нараховані на такі суми вкладів від дня, наступного за днем надходження сум вкладів у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові, шляхом видачі позивачу грошових коштів в касі банку або шляхом перерахування таких коштів на його рахунок № НОМЕР_15 в АГ ОТП Банк, МФО 300528.
Також 06.07.2018 позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із листом, в якому просив надати засвідчені банком копії договорів банківського вкладу (депозиту), на підставі яких ПАТ КБ «ПриватБанк» були відкриті позивачеві депозитні рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , а також надати виписки по таких рахунках за період з дати укладання депозитних договорів по теперішній час.
Відповідно, з 10.07.2018 (через два банківські дні з моменту повідомлення позивачем про розірвання договорів) наведені договори вважаються розірваними і ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язане було виплатити позивачеві суми вкладів із нарахованими на них процентами.
ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав позивачеві відповіді на вказані звернення.
На порушення вимог норм матеріального права та взятих на себе зобов`язань за договорами банківського вкладу ПАТ КБ «ПриватБанк» суми вкладів та нарахованих на них процентів позивачу не виплатило, чим були порушені майнові права позивача, що і стало підставою для звернення позивача до суду.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
Частиною першою ст. 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового V розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).
Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089.
Згідно з п. 8 Глави 2 «Приймання банком готівки» розділу III «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. (Постанова Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Постановою Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена.
Згідно з п. 5 вказаної Постанови Національного банку України, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
При розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Договори вкладів були укладені між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою, а не з його кримською філією.
За наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що доступ відповідача до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на даний час є обмеженим є необґрунтованими, враховуючи укладення договорів саме з ПАТ КБ «ПриватБанк».
Матеріали справи свідчать, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені наступні договори банківського вкладу (депозиту):
1)договір № SAMDN25000737600210 від 11.09.2013 (вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 218 686,08 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_4 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_4 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
2)договір № SAMDN25000737599845 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 307 497,03 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_5 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_5 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
3)договір № SAMDN25000737600078 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_6 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_6 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
4)договір № SAMDN25000737599684 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_7 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_7 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
5)договір № SAMDN25000737599436 від 11.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_8 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_8 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 11.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
6)договір № SAMDN25000737896600 від 23.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 278 665,85 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_9 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_9 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 23.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
7)договір № SAMDN25000737896387 від 23.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 88 937,23 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_10 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_10 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 23.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць;
8)договір № SAMDN25000737896661 від 23.09.2013 (Вклад «Стандарт на 12 мес.»), сума вкладу 278 665,85 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_11 , рахунок для зарахування процентів № НОМЕР_11 , ставка - 18% річних, строк 366 днів по 23.09.2014 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
Також між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені договори банківського вкладу (депозиту), за умовами яких позивач вніс на депозитні рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 грошові кошти в гривні, а ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язалося виплатити позивачеві суми вкладів та нараховані проценти. Згідно заяв на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з помісячною виплатою % позивачем було внесено грошові кошти:
Заява № SAMDN25000716017010 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою % від 26.04.2011 - 400 000,00 грн. Умови розміщення: вклад Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою %, сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_12 , ставка - 15 % річних, строк 36 міс. по 26.04.2014 року включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
Заява № SAMDN25000717394449 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою % від 17.06.2011 - 300 000,00 грн. (Квитанція № 13 від 17.06.2011р.). Умови розміщення: вклад Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою %, сума вкладу 300 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_13 , ставка - 16% річних, строк 60 міс. по 17.06.2016 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
Заява № SAMDN25000717394401 на оформлення вкладу Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою % від 17.06.2011 - 400 000,00 грн. (Квитанція № 12 від 17.06.2011р.). Умови розміщення: вклад Стандарт довгостроковий з щомісячною виплатою %, сума вкладу 400 000,00 грн., рахунок для зарахування вкладу № НОМЕР_14 , ставка - 16 % річних, строк 60 міс. по 17.06.2016 включно з автоматичним продовженням, період нарахування процентів - 1 місяць.
Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2014 № 1189421 станом на 03.02.2014 на наведених рахунках у позивача були наявні наступні суми грошових коштів:
- депозитний рахунок № НОМЕР_1 - 300 000,78 грн.;
- депозитний рахунок № НОМЕР_2 - 400 000,04 грн.;
- депозитний рахунок № НОМЕР_3 - 424 605,01 грн.
18.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій повідомив банк про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту), а також просив повернути суми вкладів за договорами та виплатити проценти, нараховані на такі суми вкладів від дня, наступного за днем надходження сум вкладів у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові, шляхом видачі позивачу грошових коштів в касі банку або шляхом перерахування таких коштів на його рахунок № НОМЕР_15 в АТ ОТП Банк, МФО 300528.
06.07.2018 позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій повідомив банк про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту), на підставі яких ПАТ КБ «ПриватБанк» були відкриті позивачеві депозитні рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , на які позивачем були внесені суми вкладів у гривні, а також просив повернути суми наведених вкладів та виплатити проценти, нараховані на такі суми вкладів від дня, наступного за днем надходження сум вкладів у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові, шляхом видачі позивачу грошових коштів в касі банку або шляхом перерахування таких коштів на його рахунок № НОМЕР_15 в АГ ОТП Банк, МФО 300528.
ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав позивачеві відповіді на вказані звернення.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.
Згідно з пунктом 2 наведених вище договорів, нарахування процентів на суму вкладу починається з першого робочого дня після надходження грошей в банк та здійснюється за кожен календарний день. За день, коли вклад повертається вкладникові, проценти не нараховуються.
Пунктом 3 договорів передбачено, що після закінчення кожного цілого місяця, який минув з моменту укладення договору, в перший робочий день, наступний за датою оформлення договору, після 15:00 нараховані проценти за вкладом зараховуються на відповідну карту/рахунок.
Відповідно до пункту 8 договорів, проценти за час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу за процентною ставкою для вкладів даного найменування та строку, яка діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до договору.
Пунктом 13 договорів передбачено, що якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а строк вкладу вже був продовжений один або декілька разів, проценти за кожен повний строк вкладу виплачуються в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений /договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.
(Постанова ВС від 18.04.2018 у справі № 201/17457/15-ц).
ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернув вклади за договорами банківського вкладу № SАМDN25000737600210 від 11.09.2013 року, № SАМDN25000737599845 від 11.09.2013 року, № SАМDN25000737600078 від 11.09.2013 року, № SАМDN25000737599684 від 11.09.2013 року, № SАМDN25000737599436 від 11.09.2013 року, № SАМDN25000737896600 від 23.09.2013 року, № SАМDN25000737896387 від 23.09.2013 року, № SАМDN25000737896661 від 23.09.2013 року, а також за договорами, на підставі яких були внесені вклади на рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 за вимогами ОСОБА_1 , які складають суму в розмірі 3 472 452,04 грн.
Також, позивачем здійснено розрахунки заборгованості відсотків, 3% річних та пені за вищевказаними договорами вкладу, відповідно до якого: 3 218 935,32 грн. - нараховані проценти за депозитом; 18 692,14 грн. - 3% річних від простроченої суми та 18 692,14 грн. - пеня, в розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення (т. 1, а. с. 54-61).
Вказані розрахунки перевірені судами першої, апеляційної інстанцій та є правильними.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.
Колегія суддів вважає розрахунки заборгованості надані позивачем належним та допустимим доказом у даній справі.
Враховуючи вищевикладене та неповернення вкладів на вимогу позивача, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договорами вкладів, відсотків, 3% річних та пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» правильними.
Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що три проценти річних не підлягають стягненню, оскільки ОСОБА_1 не довів належним чином факт укладання депозитних договорів не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи вищевикладене.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи оригіналів квитанцій про перерахування коштів на депозитні рахунки вкладника є необґрунтованими, оскільки останні укладення вищевказаних договорів та внесення грошових коштів на відповідні рахунки підтверджуються квитанціями про внесення коштів на рахунки та довідками самого відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2014 № 1189421 (станом на 03.02.2014) та від 01.10.2013 № 907387 (станом на 01.10.2013).
Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2014 № 1189421 станом на 03.02.2014 на наведених рахунках у позивача були наявні наступні суми грошових коштів:
- депозитний рахунок № НОМЕР_1 - 300 000,78 грн.;
- депозитний рахунок № НОМЕР_2 - 400 000,04 грн.;
- депозитний рахунок № НОМЕР_3 - 424 605,01 грн.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що вищевказані довідки про стан рахунків позивача не є належними та допустимими доказами, оскільки номера рахунків на них викладені не повністю, що позбавляє можливості ідентифікувати їх з номерами особових рахунків, відкритих на ім`я позивача та відображених у договорах також не спростовують висновків суду першої інстанції, враховуючи не повернення суми вкладів відповідачем за вимогою та не надання Банком інших відомостей стосовно даних рахунків.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував розрахунки надані Банком та при ухваленні рішення керувався тільки даними наданими позивачем, що призвело до однобічного та неповного судового розгляду не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Так встановлено, що договори банківського вкладу були укладені 11.09.2013 
(5 договорів), 23.09.2013 (3 договори), 17.06.2011 (2 договори) та 26.04.2011 (1 договір) та саме з моменту укладення договору підлягають нарахуванню відсотки, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснив розрахунок починаючи з 15.05.2014 з часу припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії «Кримське Регіональне Управління ПАТ КБ «ПриватБанк», що не відповідає вимогам чинного законодавства, не надавши жодних підтверджень виплати відповідних процентів позивачу з дати укладення договорів відповідно до умов останніх.
Стосовно посилань Банку на те, що 3% річних повинні нараховуватись на суму вкладу без урахування нарахованих процентів є необґрунтованими, оскільки встановлено, що здійснивши вклад ОСОБА_1 та поклавши кошти на рахунки більше їх не знімав, а тому підлягали нарахуванню відсотків за казаними договорами до часу написання заяви, про розірвання договорів, 3% річних після їх розірвання за прострочення виконання грошового зобов`язання, що і було покладено в розрахунки позивача.
Також, на думку колегії суддів безпідставним є посилання на невірний розрахунок пені за вказаними договорами Колегія, суддів перевіривши останні вважає, що позивачем здійснено вірний розрахунок пені, а ПАТ КБ «ПриватБанк» у своїх розрахунках знову ж таки бере за основу невірну суму грошового зобов`язання без урахування відсотків.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Доказів на підтвердження своїх доводів відповідач в суду не надав.
Таким чином, доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вище викладене, вимоги апеляційної скарги є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.
 
Повний текст постанови складено 08.12.2020.
 
Головуючий:                                                            В.В. Саліхов

Судді:                                                                        І.М. Вербова

                                                                                  О.В. Шахова