ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/2884/19
Провадження № 22-ц/4820/1912/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Журбіцького В.О.,
 
учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року (суддя Бондар О.О.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Ганасюк Микола Миколайович, про визнання недійсним договору довічного утримання,
в с т а н о в и в :
У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Ганасюк М.М., в якому з урахуванням уточнень просила визнати недійсним договір довічного утримання.
Позовну заяву обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_4 , яка постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала померлій на праві спільної сумісної власності разом з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері ОСОБА_2 дізналась, що ОСОБА_4 уклала договір довічного утримання з ОСОБА_3 № 414 від 25.06.2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ганасюком М.М..
Зазначає, що ОСОБА_3 , відчужувач квартири     АДРЕСА_1 за зазначеним договором, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , не забезпечувала належним доглядом, харчуванням, побутовими послугами, належними лікувальними засобами. Позивач вважає, що вказаним правочином порушені її права як спадкоємця І черги . 
Посилаючись на те, що її мати в силу отримання важкої травми - забій головного мозку 2 ступеня з 2000 року мала негативний психічний стан здоров`я, а тому при укладенні договору довічного утримання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, позивач просила визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 25.06.2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Ганасюком Миколою Миколайовичем і зареєстрований в реєстрі за № 414.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог позивачем.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
В обґрунтування скарги вказувала, що підставами для визнання договору довічного утримання недійсним нею було зазначено: 1) ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій під час укладення договору, 2) ОСОБА_3 здійснювала неналежний догляд за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Однак судом першої інстанції належним чином не перевірено доводи позивача щодо підстав для визнання договору довічного утримання недійсним та не взято до уваги належні докази, які були надані позивачем на підтвердження обставин недійсності оскаржуваного договору. Зазначає, що судом не перевірялися доводи позивачки щодо неналежного виконання відповідачкою договору довічного утримання.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Третя особа приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Ганасюк Микола Миколайович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 21 лютого 1967 року, актовий запис №85, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.04.2019 року за №00022718546.
З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 25.04.2019 року за №00022719047 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть №515 від 18 липня 2013 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 25.04.2019 року Кам`янець-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №840.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 листопада 1952 року, актовий запис №149 вбачається, що в графі «Мати» ОСОБА_6 зазначено – « ОСОБА_4 ».
ОСОБА_5 та члену його сім`ї ОСОБА_4 належала на праві спільної сумісної власності квартира    АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду міськвиконкому 30 вересня 1997 року за №1173.
Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.02.2019 року за №155702412, власником 1/1 частки квартири    АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання, зареєстрованого в реєстрі за №414 від 25.06.2010 року приватним нотаріусом Кам`янець – Подільського міського нотаріального округу – Ганасюк М.М.. 
З копії договору довічного утримання, посвідченого 25 червня 2010 року приватним нотаріусом Ганасюк Миколою Миколайовичем, зареєстровано в реєстрі за № 414, вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір довічного утримання, відповідно якого ОСОБА_3 отримала у власність квартиру за АДРЕСА_1 на умовах утримання (догляд) довічно за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
З архівного витягу Кам`янець-Подільського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) «Надія» вбачається, що 18.09.2015 року видано наказ №214 згідно якого, в зв`язку з оформленням договору довічного утримання наказано зняти з обслуговування відділенням соціальної допомоги ОСОБА_4 , 1932 року народження, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до свідоцтва та посвідки про поховання за №635 ОСОБА_3 похоронила ОСОБА_4 .
З копії свідоцтва та посвідки про поховання за №403 вбачається, що ОСОБА_3 похоронила ОСОБА_5 , що також підтверджується довідками №23 від 23.08.2019 року та №22 від 23.08.2019 року Кам`янець-Подільського Комунального підприємства «Спецкомунтранс».
За Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.07.2019 року за №56729456 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 заведено 14.03.2019 року спадкову справу за №63901692.
Статтею 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність жилий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з положеннями статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину, особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). 
Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судову - психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №102 від 19.02.2020 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент укладання договору довічного утримання від 25.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу – Ганасюком М.М., зареєстрованого у реєстрі за №414 могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. В матеріалах цивільної справи немає ґрунтовних даних, які б підтверджували те, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 страждала на якийсь психічний розлад на момент укладання договору довічного утримання від 25.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу – Ганасюком М.М., зареєстрованого у реєстрі за №414 (а.с.248-252 т.1 ). Експертиза проведена кваліфікованими судовими експертами, які попереджені про кримінальну відповідальність, на підставі належним чином оцінених доказів, та висновок посмертної судово-психіатричної експертизи не суперечить матеріалам справи.
Доказів, які б поставили під сумнів її правильність матеріали справи не містять.
Зважаючи на зазначене та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, наявність підстав передбачених статтею 225 ЦК України для визнання договору довічного утримання недійсним не вбачається.
Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції значною мірою при визнанні недійсним договору довічного утримання керувався статтями 203, 215 ЦК України, не врахувавши, що підставою для визнання зазначеного договору недійсним позивачем зазначалася саме стаття 225 ЦК України.
За таких обставин, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише у частині мотивації.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції доказів позивача щодо неналежного виконання відповідачкою умов договору довічного утримання не спростовують висновків суду про відмову у задоволенні позову.
Неналежне виконання умов договору довічного утримання, а саме, незабезпечення належним доглядом, харчуванням, побутовими послугами, належними лікувальними засобами, при їх доведеності могли б бути підставою для розірвання оскаржуваного договору довічного утримання, однак не підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 225 ЦК України.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні тільки в мотивувальній частині, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.

Судді:                                                                         Т.О. Янчук

                                                                               А.В. Купельський

       О.І. Ярмолюк