ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 жовтня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 2-о-71/2008
провадження № 22-ц/4809/1010/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
               
головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л. 
суддів: Мурашка С.І., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В. 

Учасники справи:
заявник – Лебединська сільська рада Голованівського району;
заінтересована особа – Голованівська державна нотаріальна контора;
ОСОБА_1 , інтереси якої представляють адвокати Макаринський Валерій Вікторович та Глазков Андрій Сергійович.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2008 року, у складі головуючого судді Бутенко О.Ф. у справі за заявою Лебединської сільської ради Голованівського району, заінтересована особа – Голованівська державна нотаріальна контора про визнання відумерлою спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 та визнання права власності за Лебединською територіальною громадою Голованівського району на відумерлу спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

       У березні 2008 року Лебединська сільська рада Голованівського району звернулася до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 та визнання права власності за Лебединською територіальною громадою Голованівського району на відумерлу спадщину. 
Заявник вказував, що  ОСОБА_2 отримав земельну частку (пай) № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на території Лебединської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області розміром 4,38 га право приватної власності на яку підтверджується державним актом серії 111-КР № 038444 .
Сертифікат та Державний акт ним було отримано.
Лебединська сільська рада Голованівського району вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер та після його смерті спадкоємців не встановлено. 
За життя ОСОБА_2 своїм спадковим майном не розпорядився, заповіт не було складено.
ОСОБА_2 проживав в будинку своєї співмешканки ОСОБА_3 , шлюб між ними не був зареєстрований і тому ОСОБА_3 не входить до кола спадкоємців.
Дітей та близьких родичів ОСОБА_2 не мав.
З метою виявлення можливих спадкоємців ОСОБА_2 сільською радою 25.04.2007 було подано оголошення         в газету «Вісник Голованівщини» про наявність не витребуваної земельної ділянки та запропоновано можливим спадкоємцям звернутися для оформлення спадщини, але протягом року спадкоємців не встановлено щодо вказаного спадкового майна. 
Заявник просив:
визнати відумерлою спадщину на земельну частку (пай) - № 502-1, 502-2 площею 4,38 га (Державний акт на право приватної власності серії 111-КР № 038444), яка належала ОСОБА_2 .
визнати право власності за Лебединською територіальною громадою Голованівського району Кіровоградської області спадщину, а саме земельну частку (пай) - № 502-1, 502-2 площею 4,38 га (Державний акт на право приватної власності серії 111-КР № 038444.
Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2008 року заяву задоволено.
Визнано відумерлою спадщину на земельну частку (пай) - № 502-1, 502-2 площею 4,38 га (Державний акт на право приватної власності серії 111-КР № 038444), яка розташована на території Лебединської сільської ради та передано у власність територіальної громади с. Лебединка Голованівського району Кіровоградської області, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 . 
Відумерлу спадщину передано у розпорядження та користування Лебединської сільської ради, яка як орган місцевого самоврядування є розпорядником коштів територіальної громади.
У травня 2020 року ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст.352 ЦПК України оскаржила вказане рішення суду, з посиланням на те, що судом було вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Про розгляд даної справи їй не було відомо, а оскаржуване рішення порушує її права.
Вказала, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , але судом не перевірено наявність у померлого спадкоємців, не було вирішено питання про залучення її до участі у справі як заінтересовану особу. 
До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала копію державного акту на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 та копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 .
       За вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.
       Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представників, пояснення представника Лебединської сільської ради Голованівського району,  дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про задоволення скарги. 
Встановлено, що звернувшись із заявою про визнання відумерлою спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 та визнання права власності за Лебединською територіальною громадою Голованівського району на відумерлу спадщину заявником було долучено копію державного акту на право приватної власності серії ІІІ-КР № 038444, розміром 4,38 га , яка розташована на території Лебединської сільської ради та належить - ОСОБА_2 . 
Також, долучено виписку Лебединської сільської ради від 31.03.2008 №113 про те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №37.
При визнанні відумерлою спадщини та передання у розпорядження і користування Лебединській сільській раді вище вказаної земельної ділянки суд першої інстанції належним чином не дослідив обставин справи, не перевірив, чи є у померлого спадкоємці, які вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини в порядку, передбаченому чинним на той час законодавством. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (а.с. 45).
У свідоцтві про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_4 від 01.12.1963 року в графі батько вказано - ОСОБА_2 (а.с. 46).
Встановлено, що після укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на – ОСОБА_5 (а.с.47,48).
У судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги за законом є його донька - ОСОБА_1 .
Встановлено, що ОСОБА_1 отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , а також державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КР № 038444.
Оригінал вказаного державного акту був оглянутий у судовому засіданні апеляційного суду.
Колегія суддів, звертає увагу на те, що заявником до заяви було долучено копію державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України ОСОБА_2 і виписку про смерть саме ОСОБА_2 .
       Оскільки судом апеляційної інстанції було належним чином встановлено і перевірено оригінали документів, а саме державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КР № 038444 виданого на ім`я ОСОБА_2 і що саме йому належала земельна ділянка № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на території Лебединської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області розміром 4,38 то правочин щодо відумерлості спадщини ОСОБА_2 не може створювати прав та обов`язків щодо спадщини ОСОБА_2 
Лебединська сільська рада не спростувала даного доказу.
В судовому засіданні представник заявника визнала, що земельної ділянки власником якого була особа ОСОБА_2 не існує. 
Крім того, судом першої інстанції було застосовано ст..1277 ЦК України, в редакції 2003 року.
Проте, як вбачається із матеріалів справи спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_2 році.
Звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, Рада послалася на норми діючого ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Така заява розглядається в порядку глави 9 розділу IV ЦПК України.
Статтею 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно – за його місцезнаходженням.
Часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_2 , тобто 12 березня 2002 року.
У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК Української РСР 1963 року.
Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
В силу ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим – день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.
За змістом ст. 560 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).
Отже, ЦК Української РСР 1963 року не передбачав юридичного поняття визнання спадщини відумерлою.
За таких обставин колегія суддів вважає, що спадщина не може бути визнана відумерлою, а доводи заявника про відумерлість суперечать закону.
Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області  від 27 травня 2008 року – скасувати.
Заяву Лебединської сільської ради Голованівського району про визнання відумерлою спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 та визнання права власності за Лебединською територіальною громадою Голованівського району на відумерлу спадщину – залишити без розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

28.10.2020 – складено постанову.

Головуючий суддя:                                                                            О.Л. Дуковський 

Судді:                                                                                            С.І. Мурашко
                                                                        
О.А. Письменний