ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  911/949/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т.    Б., Чумака Ю.    Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (далі - ТОВ "Інвестохіллс Веста", Позивач)
на ухвалу Господарського суду Київської області (суддя Колесник Р. М.) від 28.05.2020 
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий -Владимиренко С. В., судді: Ходаківська І. П., Демидова А. М.) від 22.09.2020 
за скаргою Науково-виробничого підприємства "БілоцерківМАЗ" (далі - ТОВ    "БілоцерківМАЗ", Відповідач) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича (далі - Виконавець) у виконавчому провадженні № 61963949 щодо виконання ухвали Господарського суду Київської області від 30.04.2020 про вжиття заходів забезпечення позову (далі - Ухвала)
у справі за позовом ТОВ "Інвестохіллс Веста"
до ТОВ "БілоцерківМАЗ"
про стягнення 6 500 595,73 доларів США та 156 770 165,00 грн

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1.          14.05.2020 Відповідач звернувся до Господарського суду Київської області зі скаргою від 12.05.2020 № 05/173 (далі - Скарга), в якій просив визнати дії Виконавця неправомірними та протиправними; визнати протиправною та скасувати постанову Виконавця про відкриття виконавчого провадження №    61963949; визнати протиправною та скасувати постанову Виконавця від 04.05.2020 у виконавчому провадженні № 61963949, направлену супровідним листом від 04.05.2020 № 1220.
1.2.          Скарга мотивована тим, що юридичним та фактичним місцезнаходженням Відповідача і його майна є місто Біла Церква Київської області. За даними Єдиного реєстру приватних виконавців України Виконавець діє в межах виконавчого округу в м.    Києві, а тому у нього були відсутні законні підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення будь-яких виконавчих дій стосовно Відповідача. Також Виконавець наклав арешт на грошові кошти Відповідача, однак не врахував, що заява про вжиття заходів забезпечення позову в цій частині залишена судом без задоволення. 

2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.05.2020 Скаргу задоволено частково; визнано неправомірними та протиправними дії Виконавця щодо винесення постанови від 04.05.2020 у виконавчому провадженні № 61963949 про арешт коштів боржника та скасовано цю постанову; в іншій частині Скарги відмовлено.
2.2.          Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з урахуванням вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), глави 13    Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка визначає, що грошові кошти є майном, Виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, які знаходяться на його рахунках в банківських та фінансових установах, зареєстрованих на території виконавчого округу міста Києва; наявність відкритих на ім`я боржника рахунків в банківських установах, розташованих в м. Києві, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження Виконавцем, виконавчим округом якого є м. Київ, що цілком узгоджується із положеннями статті 24 Закону незалежно від змісту виконавчого документу, зокрема, переліку майна, щодо якого вжито заходи забезпечення позову; Виконавець правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2020, а підстави для її скасування відсутні; ухвалюючи постанову про накладення арешту на грошові кошти Відповідача, Виконавець не врахував зміст Ухвали та вийшов за межі своїх повноважень, оскільки на власний розсуд вирішив накласти арешт на грошові кошти, що надало стягувачу можливість формально оминути відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову цій в частині; Виконавець мав виходити не тільки з відомостей резолютивної частини Ухвали, а врахувати її зміст в цілому; Виконавець не наділений повноваженнями самостійно вчиняти дії, які не передбачені виконавчим документом
2.3.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 ухвалу Господарського суду Київської області від 28.05.2020 скасовано в частині відмови в задоволенні скарги про визнання дій Виконавця неправомірними та протиправними і визнання протиправною та скасування його постанови від 04.05.2020 про відкриття виконавчого провадження №    61963949 та прийнято в цій частині нове рішення, яким Скаргу задоволено; визнано дії Виконавця неправомірними та протиправними; визнано протиправною та скасовано постанову Виконавця від 04.05.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61963949; в решті ухвалу Господарського суду Київської області від 28.05.2020 залишено без змін.
2.4.          Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Виконавець, не переконавшись в наявності грошових коштів на рахунках Відповідача станом на момент відкриття виконавчого провадження 04.05.2020, які знаходяться в м. Києві, чи іншого майна, відкрив виконавче провадження ВП № 61963949 поза межами свого виконавчого округу; суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, зазначеного не врахував, що призвело до прийняття оскаржуваної ухвали з неповним дослідженням обставин, що мають значення для справи, щодо правомірності відкриття 04.05.2020 Виконавцем виконавчого провадження ВП № 61963949; посилання Позивача на постанови Верховного Суду від 10.09.2018 № 905/3542/15, від 01.08.2019 у справі № 910/13508/15 та від 19.08.2019 у справі № 922/1293/15 не заслуговують на увагу, оскільки вони є нерелевантними, з огляду на те, що на момент їх ухвалення пункт 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження 04.05.2020 (далі - Інструкція), були внесені зміни, які враховано судом апеляційної інстанції; суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що дії Виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти Відповідача у виконавчому провадженні № 61963949 є протиправними, а постанова про арешт коштів від 04.05.2020 в межах виконавчого провадження підлягає скасуванню.

3.          Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1.          07.10.2020 Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 повністю та скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 28.05.2020 в частині визнання неправомірними та протиправними дій Виконавця щодо винесення постанови від 04.05.2020 у виконавчому провадженні № 61963949 про арешт коштів боржника та скасування його постанови від 04.05.2020 у виконавчому провадженні № 61963949 про арешт коштів боржника; прийняти на наслідком розгляду Скарги в частині накладення арешту на кошти боржника нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

4.          Доводи Скаржника, викладені в касаційній скарзі 
4.1.          Висновки апеляційного суду щодо відсутності у Виконавця станом на 04.05.2020 доказів про наявність у Відповідача коштів на рахунках в банківських установах, які знаходяться в місті Києві, не ґрунтуються на дійсних обставинах справи. Так, 04.05.2020 до моменту вчинення Виконавцем оскаржуваних дій та прийняття постанови від 04.05.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61963949 Позивач звертався до нього листом, до якого було додано роздруківки з веб-порталу використання публічних коштів (http://spending.gov.ua) за даними трансакцій № 166812584 та № 168520666 (далі - Роздруківки) про надходження 01.04.2020 та 29.04.2020 від Державної казначейської служби 2031,32 грн та 660,38 грн на рахунок Відповідача, відкритий в AT "ОТП Банк". Також за ухвалами Печерського районного суду м.    Києва від 06.03.2017 у справах № 757/12785/17-к та № 757/12790/17-к Відповідач має відкриті рахунки у ПАТ "КБ "Акордбанк" (МФО 380634, 04136, м.    Київ, вул. Стеценка, 6) та у ПАТ "Айбокс Банк" (МФО 322302, 03150, м. Київ, вул. Ділова, 9А). Відповідач не довів, а суд не встановлював відсутність коштів на цих рахунках станом на 04.05.2020.
4.2.          Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про незаконність відкриття виконавчого провадження у цій справі та відхилив посилання Позивача на постанови Верховного Суду від 10.09.2018 № 905/3542/15, від    01.08.2019 у справі № 910/13508/15 та від 19.08.2019 у справі №    922/1293/15, оскільки проігнорував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.12.2019 у справі № 905/584/19, що за приписами пункту 21 частини третьої 18 Закону виконавець саме під час здійснення виконавчого провадження (тобто після його відкриття) має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника. Також суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що у вказаних судових рішеннях взагалі не застосовувались положення Інструкції.
4.3.          Дії Виконавця під час виконання Ухвали в частині накладення арешту на кошти Відповідача є законними, оскільки за висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 905/3542/15 та від 27.12.2019 у справі № 905/584/19, та відповідно до норм ЦК України і Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" грошові кошти є рухомим майном, а резолютивна частина Ухвали передбачала накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно в межах ціни позову без жодних обмежень. При цьому законодавство України, яке регулює порядок виконання судових рішень, не зобов`язує виконавця аналізувати та оцінювати мотиви прийнятого судового рішення. Виконавець керувався змістом резолютивної частини виконавчого документу, що відповідає приписам статті 18 Закону.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
5.1.          10.11.2020 Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін виходячи з такого.
5.2.          За змістом Ухвали, якою відмовлено у задоволенні заяви в частині накладення арешту на грошові кошти, вони не можуть розглядатись сторонами як майно в рамках її виконання.
5.3.          Подані Позивачем Роздруківки підтверджують лише транзитну оплату лікарняних листків працівників Відповідача через його рахунок, який відкритий для розрахунків по заробітній платі, а тому кошти на ньому не можуть розглядатись як майно Відповідача.
5.4.          Виконавець міг звернутися з запитом до банків про надання інформації щодо наявності коштів на рахунках Відповідача, однак він, порушуючи приписи статей 19, 129-1 Конституції України, частини другої статті 24 Закону, а також ігноруючи відмову суду в накладенні арешту на рахунки, без достатніх правових підставі прийняв Ухвалу до виконання.
5.5.          Решта доводів, викладених у відзиві, подібні до мотивів, наведених в оскаржуваних судових рішеннях.

6.          Розгляд справи Верховним Судом
6.1.          Ухвалою Суду від 27.10.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача в письмовому провадженні; визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 12.11.2020.

7.          Встановлені судами обставини
7.1.          15.04.2020 ТОВ "Інвестохіллс Веста" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ "БілоцерківМАЗ" про стягнення 6    500    595,73    доларів США та 156 770 165,57 грн за генеральним кредитним договором від 30.01.2007 № 14/07/00-KL за період з 27.01.2009 по 13.04.2020.
7.2.          28.04.2020 Позивач подав до Господарського суду Київської області заяву про забезпечення позову, в якій просив, зокрема, накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Відповідача в межах ціни позову, що буде виявлено державним або приватним виконавцем при виконанні цієї ухвали, а також накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках Відповідача в межах ціни позову, а саме 6 500 595,73 доларів США та 156 770 165,57 грн або еквівалент цих сум у будь-яких інших іноземних валютах, що будуть виявлені державним або приватним виконавцем при виконанні цієї ухвали.
7.3.          30.04.2020 Ухвалою заяву Позивача про забезпечення позову задоволено частково; вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Відповідача в межах ціни позову, а саме 6    500    595,73 доларів США та 156 770 165,57 грн, що буде виявлено державним або приватним виконавцем при виконанні цієї ухвали, в тому числі, але не виключно: нерухоме майно, корпоративні права, транспортні засоби, обладнання; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
7.4.          Ухвала для примусового виконання передана Виконавцю, виконавчим округом якого за відомостями Єдиного реєстру приватних виконавців України (сайт розміщення https://erpv.minjust.gov.ua/#/search-private-perfomer) є м. Київ.
7.5.          04.05.2020 Виконавець відкрив виконавче провадження № 61963949 з виконання Ухвали; виніс постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Відповідача в межах ціни позову; виніс постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. 
7.6.          Після відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61963949 від 04.05.2020 Виконавець звернувся до АТ "ОТП Банк", АТ КБ "Приватбанк", АБ "Південний", АТ "Ощадбанк", АТ "Айбокс Банк" та ПАТ "КБ АкордБанк" із запитами на отримання інформації щодо залишків коштів, арешт коштів, зупинення видаткових операцій на рахунках боржника, про що свідчать його листи від 04.05.2020 № 1219 та 1220.
7.7.          Позивач подав Роздруківки з даними трансакцій № 166812584 та № 168520666 про надходження 01.04.2020 та 29.04.2020 від Державної казначейської служби 2031,32 грн та 660,38 грн на рахунок Відповідача, відкритий в АТ "ОТП Банк".

8.          Позиція Верховного Суду 
8.1.          Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
8.2.          За частиною другою статті 24 Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
8.3.          Згідно з частиною першою статті 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини другої цієї статті передбачено, що у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.
8.4.          Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
8.5.          Відповідно до частин першої, другої, третьої та шостої статті 25 "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
8.6.          Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України "Про виконавче провадження" і Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
8.7.          Зі змісту частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 910/2542/19.
8.8.          Закон України "Про виконавче провадження" є законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 910/5702/19.
8.9.          Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції в редакції, чинній час ухвалення Виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2020, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. 
Відповідно до абзацу одинадцятого цього пункту в редакції, чинній на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.
8.10.          Визнаючи протиправною та скасовуючи постанову Виконавця від 04.05.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61963949, суд апеляційної інстанції здійснив оцінку наданих Позивачем Роздруківок та, зокрема,  вказав з посиланням на вищевказані положення Інструкції, що Виконавець ухвалив цю постанову поза межами свого виконавчого округу (м. Київ), оскільки не переконався, що в межах його округу наявне майно Відповідача, який сам знаходиться у м. Біла Церква Київської області. 
8.11.          При цьому у касаційній скарзі Позивач не посилається на недослідження судом апеляційної інстанції інших доказів зворотного, а лише вказує на те, що за ухвалами Печерського районного суду м. Києва у справах № 757/12785/17-к та № 757/12790/17-к Відповідач має відкриті рахунки у м. Києві.
8.12.          За таких обставин Суд відхиляє аргументи Скаржника, викладені у підпункті 4.1 цієї постанови, про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час дослідження Роздруківок, які суд апеляційної інстанції дослідив. Видається, що Скаржник не погоджується з оцінкою доказу судом апеляційної інстанції, однак здійснення переоцінки доказів у справі не входить у межі повноважень Верховного Суду, встановлені статтею 300 ГПК України.
8.13.          Суд також відхиляє доводи Скаржника, викладені у підпункті 4.2 цієї постанови, про законність відкриття виконавчого провадження з посиланням на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 № 905/3542/15, від 01.08.2019 у справі № 910/13508/15, від 19.08.2019 у справі № 922/1293/15, а також від 27.12.2019 у справі № 905/584/19, оскільки за встановленими у цих справах обставинами виконавчі провадження були відкриті раніше, ніж наказом Міністерства юстиції України від 09.12.2019 № 3940/5 пункт 3 розділу III Інструкції доповнено абзацом одинадцятим, положення якого діяли на момент відкриття виконавчого провадження у цій справі, та покладені судом апеляційної інстанції в основу його висновків стосовно незаконності дій Виконавця з відкриття спірного виконавчого провадження. Тобто висновки у постановах Верховного Суду, на які посилається Скаржник, зроблені в умовах іншого правового регулювання, тому не є релевантними.
8.14.          Стосовно дій Виконавця під час виконання Ухвали в частині накладення арешту на кошти Відповідача Суд виходить з висновків про неправомірність відкриття виконавчого провадження, а також звертає увагу на таке.
8.15.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
8.16.          За змістом цієї норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19 та від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19.
8.17.          За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.09.2020 у справі 921/634/19, накладення арешту в межах ціни позову на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, є одним із визначених законом способів забезпечення позову.
8.18.          Враховуючи викладене Суд доходить висновку, що пункт 1 частини першої статті 137 ГПК України визначає два окремі засоби забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно та накладення арешту на грошові кошти, які за змістом цієї норми можуть застосовуватись одночасно або незалежно один від одного. 
8.19.          Беручи до уваги, що пункт 1 частини першої статті 137 ГПК України розмежовує поняття майна та грошових коштів для цілей вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення на них арешту, Суд доходить висновку, що арешт, накладений судом для забезпечення позову лише на майно, що належить або підлягає передачі відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб, не розповсюджує свою дію на відповідні грошові кошти, оскільки для їх арешту суд має вжити окремий захід забезпечення позову, передбачений цією нормою.
8.20.          Враховуючи наведені висновки, а також беручи до уваги, що Ухвалою заяву Позивача про забезпечення позову задоволено лише в частині заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Відповідача в межах ціни позову та відмовлено у задоволенні цієї заяви в частині накладення арешту на грошові кошти Відповідача, Суд відхиляє доводи Скаржника, викладені у підпункті 4.3 цієї постанови, про законність дій Виконавця при накладенні арешту на грошові кошти Відповідача з посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 №    905/3542/15 та від 27.12.2019 у справі № 905/584/19, оскільки арешт, накладений Ухвалою на майно Відповідача, не розповсюджував свою дію на його грошові кошти.
8.21.          Решта доводів касаційної скарги не спростовують наведених вище висновків, з яких виходить Суд у цій постанові.
8.22.          З огляду на викладене, підстави для зміни чи скасування прийнятих у справі судових рішень відсутні, у зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає. 

9.          Судові витрати
9.1.          Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" залишити без задоволення.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 у справі №    911/949/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                      К. М. Пільков
Судді                                                                                          Т. Б. Дроботова
                                                                                                    
                                                                                                    Ю. Я. Чумак