ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/3764/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Банаська О.О., Білоуса В.В.,
учасники справи:
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова компанія-2006",
ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Чиста планета",
арбітражний керуючий, ліквідатор - Ткаченко Д.В.,
заявник апеляційної скарги - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу
Головного управління ДПС у Дніпропетровській області,
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду 
від 04.06.2020
у складі колегії суддів: Чередка А.Є., (головуючий), Коваль Л.А., Кузнецової В.О.,

у справі за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова компанія-2006"
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог
1. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 у справі № 904/3764/19, крім іншого, припинено процедуру розпорядження майном боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Компанія-2006" (далі - ТОВ "Нова Компанія-2006"), визнано ТОВ "Нова Компанія-2006" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.
2. Не погоджуючись з постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області) звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, з вимогою про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі № 904/3764/19.
3. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 у справі № 904/3764/19.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції:

4. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2020 закрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 у справі № 904/3764/19.
4.1. Суд апеляційної інстанції виходив, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не набуло процесуального права на оскарження судових рішень у справі про банкрутство ТОВ "Нова Компанія-2006", у тому числі і права на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову місцевого господарського суду про визнання боржника банкрутом в порядку статті 254 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), як особи, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки.
4.2. Приймаючи оскаржувану в касаційному порядку ухвалу, судом апеляційної інстанції враховано правові позиції Верховного Суду викладені у постанові від 08.08.2018 у справі № 24-7/210-05-8241 та постанові від 15.05.2020 у справі № 908/2717/19.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з ухвалою апеляційного господарського суду від 04.06.2020, ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулось з касаційною скаргою в якій просило ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2020 скасувати, справу №904/3764/19 передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

6. Ухвалою Верховного Суду від 23.07.2020 у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. (головуючий), Банаська О.О., Білоуса В.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2020, прийнято до провадження касаційну скаргу ГУ ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2020 у справі № 904/3764/19, визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 18.08.2020, витребувано матеріали справи № 904/3764/19.
6.1. Згідно з частиною 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України  перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанції (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи з викладеного, розгляд касаційної скарги ГУ ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2020 у справі № 904/3764/19 здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
6.2. 17.08.2020 засобами електронного зв`язку від арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. надійшов відзив на касаційну скаргу ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому заперечує проти задоволення касаційної скарги, просить судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін.
6.3. 18.08.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" надійшов відзив із запереченням проти задоволення касаційної скарги  ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
6.4. Інші учасники судового процесу, правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористались.
6.5. 27.08.2020 на адресу Касаційного господарського суду на запит з Господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи № 904/3764/19.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи ГУ ДПС у Дніпропетровській області
7. В обґрунтування заявлених вимог, скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
7.1. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що скаржник не є учасником у справі про банкрутство ТОВ "Нова Компанія-2006" у розумінні Закону про банкрутство та Кодексу з процедур банкрутства є безпідставним, оскільки місцевий господарський суд самостійно направив на адресу контролюючому органу копію ухвали про порушення провадження у цій справі для проведення перевірки відповідно до вимог чинного законодавства та долучення відповідних матеріалів. 
7.2. Разом з тим, зазначивши, що необхідною підставою для процесуальної участі у справі як учасника є виключно порушення прав, обов`язків або інтересів оскаржуваним судовим рішенням, суд апеляційної інстанції погодився з тим, що направлення копії ухвали про порушення справи про банкрутство презюмує можливе порушення прав контролюючого органу  зі сплати податків і зборів, а саме ухилення платника податків від проведення позапланової перевірки в порядку статті 78 Податкового кодексу України.
7.3. В постановах Верховного Суду неодноразово наголошувалося, що з урахуванням особливостей здійснення провадження у справі про банкрутство, передбачених статтями 94 та 95 Закону про банкрутство та правового статусу контролюючих органів у цих справах, названі органи наділені повноваженнями щодо оскарження судових актів у зв`язку з виникненням у них обов`язку щодо проведення податкової перевірки.
7.4. Зазначена судова практика може застосовуватися і розповсюджуватися на всі процедури банкрутства, незважаючи на те, за якою процедурою порушено справу про банкрутство, оскільки наслідком визнання боржника банкрутом є відкриття ліквідаційної процедури та ліквідація юридичної особи, тоді як скаржник (контролюючий орган) зобов`язаний в будь-якому випадку провести перевірку на виконання вимог статті 78 Податкового кодексу України, а постанова про визнання боржника банкрутом позбавляє можливості здійснювати будь-які донарахування, наслідком чого є зменшення надходжень до державного бюджету, що є інтересами держави та обов`язком скаржника контролювати повноту, достовірність і подальшу сплату таких зобов`язань.
7.5. Скаржник має процесуальне право на оскарження судового рішення в порядку статті 254 ГПК України як особа, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Доводи арбітражного керуючого Ткаченка Д.В. та ТОВ "Чиста-планета"
8. Судом апеляційної інстанції встановлено, що на час розгляду апеляційної скарги ГУ ДПС у Дніпропетровській області не мало статусу кредитора, учасника справи, відтак не мало права на оскарження судових рішень. 
8.1. Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою з посиланням на пункт 3 частини 1 статті 264 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
9.1. Відповідно до ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 15.01.2020 № 460-IX), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
9.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
9.3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
9.4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
9.5. З огляду на те, що ухвала суду апеляційної інстанції прийнята 04.06.2020, а касаційна скарга подана ГУ ДФС у Київській області 23.06.2020, касаційне провадження здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України із замінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 15.01.2020 № 460-IX. Водночас, Суд касаційної інстанції надає оцінку правомірності оскарженого рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням положень процесуального закону в редакціях, чинних на момент прийняття відповідних процесуальних актів (вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи).

10. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду  апеляційної інстанції
10.1. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
10.2. Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.
10.3. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч.1 цієї статті).
10.4. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
10.5. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
10.6. Відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
10.7. Згідно з частиною 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
10.8. З наведеного слідує, що ГПК України виокремлено коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які умовно можна поділи на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. 
10.9. Отже, особи, які не брали участі у справі також мають право подавати апеляційні скарги на таке рішення суду, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. При цьому обов`язковою умовою для наявності такого права є вирішення судом у справі питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. У такому разі особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї такого права, обґрунтувавши наявність трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) права, (2) інтереси та (3) обов`язки. У свою чергу суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з цієї справи таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому, або ж це рішення матиме вплив на інтереси скаржника тощо. 
10.10. Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
10.11. Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
10.12. У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 ГПК України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.
10.13. Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 911/2635/17). 
10.14. З`ясовуючи питання про те, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що законодавством про банкрутство передбачено певну процедуру набуття кредиторами статусу учасника провадження у справі про банкрутство, яка формалізується ухвалою суду про визнання поданих вимог кредитора боржника, і дозволяє таким кредиторам оскаржувати прийняті у справі судові рішення. 
10.15. Особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у справі про банкрутство з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов`язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення (правова позиція Верховного Суду наведена у постанові від 08.08.2018 у справі № 24-7/210-05-8241).
10.16. В силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14).
10.17. Особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме, кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника, визнання цих кредиторських вимог судом. Тільки після цього така особа набуває статусу кредитора та має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство. 
10.18 Особа набуває статусу конкурсного кредитора (сторони, учасника провадження у справі про банкрутство) з повним обсягом процесуальної дієздатності (в тому числі правом оскарження судових рішень) за сукупності таких умов:
-          подання до господарського суду письмових заяв з вимогами до боржника, а також документів, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина перша статті 23 Закону про банкрутство, частина перша статті 45 КУзПБ);
-          розгляд господарським судом заяв конкурсних кредиторів у попередньому засіданні суду (частина шоста статті 23, стаття 25 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ);
-          визнання вимог таких кредиторів, що формалізується у судовому рішенні господарського суду - ухвалі (частина шоста статті 23, стаття 25 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ) (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати з розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19).
10.19. З матеріалів справи вбачається та не заперечується скаржником, що він не є кредитором боржника та його не було залучено до участі у справі.
10.20. Разом з тим, стаття 1 Закону про банкрутство визначає, що учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.
10.21. Враховуючи, що наведений перелік не є вичерпним, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що в цьому конкретному випадку, право на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції мають учасники справи про банкрутство та інші, окрім кредиторів, юридичні особи, а також державні та інші органи, в тому числі й контролюючі органи, які не є учасниками справи, але судове рішення, що оскаржується, безпосередньо вирішує питання про їх права та обов`язки.
10.22. Виходячи зі змісту статей 19-1, 41, 78 Податкового кодексу України, державою, серед іншого, делеговано контролюючим органам повноваження контролю і справляння податків із суб`єктів підприємницької діяльності. Функції контролю здійснюються шляхом проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, у разі якщо розпочато процедуру припинення юридичної особи чи порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків.
10.23. З урахуванням особливостей здійснення провадження у справі про банкрутство, передбачених статтями 94 та 95 Закону про банкрутство та правового статусу контролюючих органів у цих справах, названі органи наділені повноваженнями щодо оскарження судових актів у зв`язку з виникненням у них обов`язку щодо проведення податкової перевірки.
10.24. Разом з тим, у справах провадження у яких відкрито в загальному порядку контролюючий орган має дотримуватись порядку виявлення кредиторів, визначеного Законом та довести факт порушення учасниками провадження у справі прав контролюючого органу (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 15.05.2020 у справі № 908/2717/19).
10.25. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Нова компанія-2006" на підставі частини 9 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
10.26. Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку про те, що скаржник, як контролюючий орган, має дотримуватись порядку виявлення кредиторів, визначеного Законом, та довести факт порушення учасниками провадження у справі його прав.
10.27. Колегія суддів зазначає, що безпосередньо надіслання ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство на адресу скаржника, як органу доходів і зборів, не може вважатися свідченням автоматичного залучення його учасником у справі, оскільки в частині 16 статті 16 Закону про банкрутство наведено перелік осіб, яким має бути надіслана ухвала про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство не пізніше трьох днів з дня її винесення, серед яких вказано орган доходів і зборів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника. Тобто, надіслання ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство на адресу відповідного органу доходів і зборів є обов`язковим в силу закону.
10.28. Посилання скаржника на неможливість проведення документальної перевірки боржника, з огляду на ненадання останнім необхідних первинних документів, не можуть бути взяті до уваги.
10.29. Матеріали справи свідчать, що заявником касаційної скарги були надані копії документів, зокрема: запит на встановлення місцезнаходження платника податків від 11.12.2019, наказ від 06.12.2019 №1555-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Нова компанія-2006", акту № 15649/04-36-05-08 від 11.12.2019 "Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Нова компанія-2006" у зв`язку з відсутністю посадових осіб та підприємства за податковою адресою".
10.30. Разом з тим, вказані документи до суду першої інстанції не подавались, інші відомості щодо проведення податкових перевірок на час винесення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом в матеріалах справи відсутні.
10.31. Окрім того, норми чинного податкового законодавства та законодавства про банкрутство не містять заборони щодо проведення податковим органом перевірки боржника після визнання останнього банкрутом (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №922/2431/17 та від 14.05.2019 у справі №905/1675/18).
10.32. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.
10.33. Встановивши наведені обставини суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 у справі № 904/3764/19.

11. Щодо суті касаційної скарги
Доводи заявника касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження. 
Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги ГУ ДПС у Дніпропетровській області та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

12. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

З огляду на наведене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанцій - без змін як такої, що ухвалена з додержанням норм матеріального процесуального права.
13.  Судові витрати
У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,- 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення. 
3. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2020 у справі № 904/3764/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    О.О. Банасько

                                                                                                    В.В. Білоус