ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2404/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Дніпро апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод»  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 р. (суддя  Рищенко А.Ю.) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод»   до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень 
в с т а н о в и В:

28.02.2020 р. ТОВ  «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод»   звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень, де, посилаючись на те, що  в період з 30.07.2019 р. по 27.08.2019 р. ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка  ТОВ    «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод», за наслідками чого складений акт № 115/04-36-05-01/39879565 від 03.09.2019 р., де зафіксовані виявлені порушення, та на підставі чого 04.11.2019 р. відповідачем прийняті ППР :  № 000514501 та № 000513501. Оскільки з рішенням відповідача не погодилися, просили суд  визнати протиправними та скасувати ППР  від 04.11.2019 р. № 000514501    та № 000513501.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 р.  в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивоване тим, що укладені позивачем правочини, спрямовані на зменшення бази оподаткування податку на прибуток, не мають під собою розумної, економічно – обгрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети.
Не погодившись з рішенням   суду першої інстанції, позивач   подав апеляційну скаргу, де просили  скасувати рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 р.,  прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги та скасувати ППР від 04.11.2019 р.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи,  в зв`язку з чим дійшов  помилкового висновку.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що на  підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, в період з  30.0. по 27.08.2019 р.  посадовими особами відповідача  проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "ТД ДТЗ"   з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.03.2019 року,  за результатами чого  03.09.2019 р. складений Акт № 115/04-36-05-01/39879565, де зафіксовані виявлені порушення: 
1) п.44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ, в результаті чого ТОВ "ТД ДТЗ" занижений податок на прибуток усього у сумі 1 631 520 грн., в т.ч 2018 - 1 467 900 грн, І квартал 2019 - 163 620 грн; завищено від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у загальній сумі 7 934 312 грн, в тому числі 2018 рік у розмірі 4 421 981 грн, І кв.2019 - 3 512 331 грн;
2) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН, згідно п.201.10 ст.201 ПКУ, у відповідності до п.120-1.1 ст.120-1 ПКУ передбачено застосування штрафні санкції до ТОВ "ТД ДТЗ" у розмірі 3262,64 грн.;
3) абз."е" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, абз,"а" п. 176.2 ст. 176 ПКУ, в результаті чого занижений податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 11236,49 грн., у тому числі по періодам: червень 2018р - 2388,29 грн., серпень 2018р -- 1628,78 грн., листопад 2018р - 2168,78 грн., грудень 2018р - 1800,00 грн., лютий 2019р - 1948,55 грн., березень 2019р - 1302,08 грн;
4) абз. "б" п. 176.2 ст. 176 ПКУ, розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого(сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за № 4, в частині подання Податкових розрахунків за ф. №1- ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за період II кв. 2018р. - І кв. 2019р. не в повному обсязі, без відображення отриманого додаткового блага фізичним особами, які не є працівниками ТОВ "ТД ДТЗ" у вигляді безоплатно отриманих послуг проживання у готелях за період з 01.06.2018 по 31.03.2019 на загальну суму 51188,48 грн. (за ознакою доходів фізичних осіб " 126"); абз."е" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164,, п. 167.1 ст.167, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст.168, абз."а" п. 176.2 ст. 176, п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 767,83 грн, в т.ч. по періодам: червень 2018 р. – 163,20 грн; серпень 208 р. =- 111,3 грн; листопад 2018 р. – 148,20грн; грудень 2018 р. – 123,01 грн; лютий 2019 р. – 133,16 грн, березень – 2019 р. – 88,98 грн;
5) ч.2 ст.6 та ч.8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 2739,10 грн., в т.ч. по періодам: вересень 2016 р, -9,00 грн; жовтень 2016 р. – 9,00 грн; листопад 206 р. – 9,00 грн; груден6ь 2016 р. – 9,00 грн; січень 2017 р. – 4,70 грн; вересень 2017 п. – 13786,0 грн; жовтень 2017 р. – 802,35 грн та квітень 2018 р. – 509,15 грн;
6) ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/944ВР (із змінами та доповненнями, був чинний у періоді, що перевірявся), п,2 ст.13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 №2473-VIII при виконанні умов зовнішньоекономічних експортних контрактів від 25.04.2016 №Ех TF DTW-16-007 укладений з "DEI GROUP LTD" (Мальта) в частині неотримання валютної виручки у сумі 13 172,90 евро, від 29.09.2017 №29.09.17- МК укладений з INTERNATIONAL COAL AND | METAL LP (Великобританія) в частині неотримання валютної виручки у сумі 180,50 дол. США, від 18.12.2015 №ЕхТДДТЗ-15-005 укладений з ОАО "Управляющая компания холдинга "Бобруйскагромаш" в частині неотримання валютної виручки у сумі 0,01 рос.руб., від 01.06.2018 №Ex-TD-0106, укладений з Lilwimaa Kaubandus LUC (Естонія) в частині неотримання валютної виручки у сумі 200 552,50 долСША, від 20.02.2018 №Ех2018НМ укладений з Hanseatik Metals OU в частині несвоєчасного отримання валютної виручки 5 012 915,54 грн., за що на підставі ст.4 ЗУ від 23.09.1994 №185/94-ВР (із змінами та доповненнями, був чинний у періоді, що перевірявся), п. 5 ст.13 ЗУ від 21.06.2018 №2473-VIII нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД;
7) ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР (зі змінами та доповненнями, був чинний у періоді, що перевірявся), п.З ст.13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 №2473-VIII при виконанні імпортного контракту від 04.05.2018 №180504 укладеного з ООО "Кавитационные технологии" (Російська Федерація), у відповідності з ст.4 ЗУ №185/94, п. 5 ст.13 ЗУ від 21.06.2018 №2473- VIII ТОВ "ТД ДТЗ" нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД;
8) п.1 ст.9, п.2 ст.10 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" (зі змінами та доповненнями, був чинний у період, що перевірявся), за що у відповідності із п.2.7. Постанови Правління НБУ від 08.02.2000 р. №49 "Про затвердження Положення про валютний контроль" (зі змінами та доповненнями, була чинна у період, що перевірявся) та п.2 ст. 16 Декрету КМУ від 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" (зі змінами та доповненнями, був чинний у період, що перевірявся), підприємству нараховується штрафна санкція за порушення термінів декларування валютних цінностей та іншого майна станом на 01.07.2018, на 01.01.2019".
Судом встановлено, що, не зважаючи  на  заперечення  позивача, 04.11.2019 р.  відповідачем прийняті спірні ППР: 
-№000514501 форми «П», яким зменшено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 3  512  331 грн;
-№000513501 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на прибуток приватних підприємств НА СУМУ 1  631 520  грн.
Оскарживши  ППР, рішення відповідача залишене без змін.
Як слідує з акту перевірки, перевіркою встановлені порушення в частині завищення витрат ТОВ «ТД ДТЗ».
Згідно наданих до перевірки первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку встановлено, що ТОВ «ТД ДТЗ» включило до складу інших витрат операційної діяльності вартість штрафних санкцій та пені у загальній сумі 12  576  982,36 грн по взаємовідносинам з ТОВ «ПІК Енерго – Інвест», в тому числі, за договором комісії від 10.05.2016 р. № КМС 10/05-16 – 6  015  220,36 грн,  та за договором поставки від 02.02.2017 р. № 02/02/17 – 6  561  762,0 грн.
Так, перевіркою встановлено, що 10.05.2016 р. між позивачем та ТОВ «ПІК «Енерго – Інвест» укладено договір комісії, за умовами чого комісіонер (позивач по справі)  зобов`язався за дорученням Комітента (ТОВ «ПІК Енерго – Інвест») за плату здійснити від свого імені та за рахунок Комітента в строки та порядку, встановлені договором: продажу продукції, укласти угоди з третіми особами на поставку продукції, що належить Комітенту та оформлювати інші необхідні документи в інтересах Комітента та інші дії, пов`язані з  вищевказаними операціями, необхідними для здійснення доручень Комітента, а комітент, зокрема,  сплатити комісіонеру комісійну плату, передбачену даним Договором.
При чому розділом 5  договору встановлено, що  грошові кошти від реалізації продукції повинні поступити на рахунок Комітента не пізніше 90 календарних днів з дати оформлення експортної ГТД  на передану для реалізації продукцію. У випадку порушення  строку перерахування коштів на рахунок  Комітента, Комісіонер сплачує пеню за  кожен день  прострочення в розмірі подвійної залікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення зобов`язань.
Перевіркою встановлено, що відповідно листа – вимоги від 15.04.2018 р. № 203/1 в зв`язку з не виконанням умов договору комісії від 10.05.2016 р. № КМС 10/05-16, ТОВ «ПІК «Енерго – Інвест»  надало ТОВ «ТД ДТЗ» вимогу щодо сплати пені в сумі 6  015  220,36 грн, після чого ТОВ «ТД ДТЗ» віднесло суму пені до складу інших витрат операційної діяльності.
Додатковою угодою  №1 від 31.05.2016 р.  до договору від 10.05.2016 р. № КМС 10/05-16   сторони домовилися, викласти п.п.5.1 .5 Договору № КМС 10/05-16  в наступній редакції: «…Любі курсові різниці, що виникли в результаті грошових коштів, а також при перерахунку дебіторської заборгованості до кінця кварталу, є доходом/збитком Комітента…».
Додатковою угодою  №2 від 31.05.2016 р.  до договору від 10.05.2016 р. № КМС 10/05-16   сторони домовилися, викласти п.п.5.2 .5 Договору № КМС 10/05-16  в наступній редакції: « 5.2. За послуги комісіонера, надані за даним Договором, Комітент виплачує Комісіонеру комісійну плату в розмірі 0,5% від суми реалізованої продукції. Плата виплачується в гривнях протягом 10 банківських днів ід дати надходження коштів на розрахунковий рахунок Комітента. Вказаний розмір плати включає в себе податок на додану вартість, якщо нараховується в порядку, встановленому діючим законодавством. Розмір плати по окремим угодам може бути змінений Специфікаціями/ Додатками до Договору».
Додатковою угодою  №3 від 30.12.2016 р.  до договору від 10.05.2016 р. № КМС 10/05-16   сторони домовилися, викласти п.п.11.1 Договору № КМС 10/05-16  в наступній редакції: « 11.1. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 р., а по фінансовим зобов`язанням до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань».
Додатковою угодою  №4 від 04.01.2018 р.  до договору від 10.05.2016 р. № КМС 10/05-16   сторони домовилися, викласти п.п.11.1 Договору № КМС 10/05-16  в наступній редакції: « 11.1. Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 р., а по фінансовим зобов`язанням до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань».
Матеріалами справи підтверджено, що в період з 31.05.2016 р. по 30.07.2017 р. відповідно специфікацій на виконання умов даного договору ТОВ «ПІК «Енерго – Інвест» передавали позивачу товар для реалізації і  платіжне доручення № 2901 від 01.12.2017 р. свідчить про перерахування ТОВ «ПІК «Енерго – Інвест» на адресу позивачу комісійної винагороди в розмірі 465  324,24 грн.
Крім того, перевіркою встановлено, що переданий для реалізації товар в подальшому був реалізований позивачем, але в зв`язку з порушенням термінів перерахування грошових коштів комітенту, ТОВ «ПІК «Енерго – Інвест» нарахувало пеню в сумі 6  015  220,36 грн.
Як вбачається зі справи, позивач погодився з нарахованою пенею, оскільки не виконав умови договору та суму пені на підставі угоди від 08.05.2018 р. у відповідності до ст. 601 ЦК України зараховано заліком зустрічних однорідних вимог.
Як слідує з акту перевірки контролюючий орган зазначає, що перевіркою не встановлено несвоєчасне отримання валютної виручки позивачем, в зв`язку з чим відповідач вказує на відсутність підстав для порушення умов договору комісії, зазначивши, що в зазначений період ТОВ «ТД ДТЗ» надавав фінансову допомогу  у великих обсягах, сума пені в триденний строк не сплачена, а грошові кошти в подальшому, всупереч  ст. 601 ЦКУ,  зараховані заліком зустрічних однорідних вимог.
Так,  з акту перевірки слідує, що  в період з 15.12.2018 р. і в подальшому, позивач   надавав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у великих обсягах, але станом на час необхідності перерахування грошових коштів комітенту та на час  зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме, з серпня 2016 р.  до 08.05.2018 р.  перевіркою не встановлено наявність вільних обігових коштів у позивача і відповідачем не доведений даний факт.
Крім того, суд зазначає, що позивач, здійснюючи свою господарську діяльність на власний розсуд використовує грошові кошти, що йому належать і відповідачем не доведено, яку, саме, норму чинного законодавства в даному випадку позивач порушив. 
Як слідує з рішення суду першої інстанції, причини невиконання умов Договору комісії  не досліджувалися, але позивач зазначає, що станом на 30.11.2016 р. (дату виникнення порушень умов Договору комісії) загальна кредиторська заборгованість позивача складала 45  721  616,35 грн,  та в період з 30.11.2016 р. по 12.04.2018 р. кредиторська заборгованість збільшилася та становила 244  321  191,61 грн, що підтверджено відомістю по рахунку 63 Розрахунки з постачальниками та підрядниками та відомістю по рахунку 6852 Розрахунки з іншими кредиторами.
Також позивач вказав, що протягом строку невиконання умов Договору комісії позивач в першу чергу сплачував заборгованість, що виникла раніше і першочергову поточну заборгованість, а саме, платежі до бюджету та банківські кредити.
Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом встановлено, що станом на 31.03.2019 р. у позивача залишилася не погашена кредиторська заборгованість перед  ТОВ «Оптимал Трейд» в загальній сумі 307  589 246,22 грн, де кінцевий термін погашення – травень 2020 р., але на дату виникнення порушень умов Договору комісії наявність загальної кредиторської заборгованості позивача та її зменшення  перевіркою  не встановлювалися. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що « 1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».
Згідно вимог статей 599 – 601 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином,  за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо) та  зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги та зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Статтею 602 ЦК України  передбачено, що « 1. Не допускається зарахування зустрічних вимог:
1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;
2) про стягнення аліментів;
3) щодо довічного утримання (догляду);
4) у разі спливу позовної давності;
4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 
5) в інших випадках, встановлених договором або законом».
Як вбачається з матеріалів справи,   вимоги про зарахування коштів встановлені додатковою угодою сторін, спірними не були, відповідали вимогам чинного законодавства, і даний факт відповідачем не спростований, в зв`язку з чим на підставі угоди від 08.05.2018 р. грошові кошти згідно  статей  601,602 ЦК України зараховані заліком зустрічних однорідних вимог, а тому  суд вважає, що  посилання відповідача на недопустимість зарахування зобов`язань за штрафними санкціями,  а в даному випадку за Договором комісії не доведені належним чином.
Також перевіркою встановлено, що  02.02.2017 р. позивач уклав договір № 02/0/17  з ТОВ «ПІК Енерго – Інвест», де постачальник (позивач по справі) зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений в специфікаціях, а покупець – прийняти та оплатити товар, при чому  вантажовідправником / виробником товару є ПАТ «Дніпровський меткомбінат». 
Матеріалами справи підтверджено, що в період з 06.02.2017 р. по 11.09.2017 р. позивач проводив перемовини з ПАТ «Дніпровський меткомбінат», як виробником товару щодо поставки позивачу трубної заготовки необхідної для виконання умов Договору поставки від 02.02.2017 р. № 02/02/17, про що відображено і в акті перевірки, але листом № 337/558 від 03.04.2017 р. ПАТ «ДМК» повідомило, про те, що  в зв`язку з зупинкою виробництва і гарячою консервацією обладнання на комбінаті, закази, що надходять на адресу ПАТ «ДМК» для виробництва гарячокатаної трубної заготовки призупинені та про готовність подальшої роботи комбінату і прийняття запитів на виробництво підприємство проінформує в телефонному режимі або електронною поштою.
Судом встановлено, що  в зв`язку з невиконанням умов договору поставки, ТОВ «ПІК Енерго – Інвест» на адресу позивача направило листа № 0258 від 27.12.2017 р., де у відповідності до ст. 612 ЦУК України ТОВ «ПІК Енерго – Інвест» відмовилося від поставки товару передбаченого умовами Договору та листом – вимогою від 06.06.2018 р. № 35-3, направленого   на адресу «ТД ДТЗ», де зазначено, що станом на 14.12.2017 р. поставка товару не здійснена та відповідно п. 7.8. договору постачальник зобов`язався за вимогою покупця сплатити штраф в розмірі 17% від вартості непоставленого /недопоставленого товару,  вимагалося сплатити в триденний строк з дня отримання вимоги суму штрафу в розмірі 6  561  762 грн.
Так, перевіркою встановлено, що дана сума в строк не перерахована та наданий лист № 15/6, де зазначено, що відповідно специфікації строк поставки товару  встановлений до 30.11.2017 р., але ТОВ « ТД ТДЗ» не може виконати зобов`язання, оскільки  відсутні обігові кошти, необхідні для закупки товару в потрібній кількості.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2018 р. між ТОВ «Зерно Торг Постач», як новим кредитором, та ТОВ «ПІК «Енерго – Інвест», як первісним кредитором, укладено договір № 0509/18У відступлення права вимоги, де первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги  до ТОВ «ДТ ДТЗ», а новий кредитор набув право вимоги первісного кредитора за Договором № 02/02/17 від 02.02.2017 р., де загальний розмір заборгованості складає 6  561  762 грн.
Судом встановлено, що позивач визнав штрафні санкції в розмірі 6 561  762 грн,  оскільки не виконав умови договору поставки, та в період з  05.09.2018 р. по 14.09.2018 р.  сплатив їх в повному обсязі на користь ТОВ «Зерно Торг Постач», що підтверджено  платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи, в яких зазначено «оплата по договору відступлення прав вимоги № 0509/18У від 05.09.2018 р.
Отже судом встановлено, що позивач, як сторона по договорам комісії та поставки, не виконавши умови договорів, за відсутності підстав для невизнання пені та штрафу, визнав  та  сплатив їх,  що відобразив в бухгалтерському обліку належним чином.
Як вбачається з матеріалів справи, ні в акті перевірки, ані під час судового засідання, відповідачем не зазначено конкретно, які ж норми податкового законодавства позивачем порушені.
Крім того, щодо формування фінансових витрат, суд зазначає, що відповідно ст. 134 ПК України « 134.1. Об`єктом оподаткування є:
134.1.1. прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку)».
Крім того, коригування фінансового результату до оподаткування передбачене вимогами статтей 138 ( на різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів),  139 (на різниці, що виникають при формуванні резервів (забезпечень)) та  140 (на різниці, які виникають при здійсненні фінансових операцій.
А відповідно статті 140 ПК України встановлено, що «140.5. Фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: 140.5.11. на суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів на користь осіб, що не є платниками податку (крім фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу;…».
Судом встановлено, що  у позивача були відсутні підстави для невизнання пені та штрафу, оскільки контрагент позивача є платником податку на прибуток на загальних підставах.
Крім того, встановлено, що відображення визнаних пені та штрафу в бухгалтерському обліку регламентується Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженим Наказом Міністерства фінансів України № 20 від 31.01.2000р. та Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим Наказом  Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 р., де зазначено, що « 5. Витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
6. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
…20. До інших операційних витрат включаються:
визнані штрафи, пеня, неустойка;…».
Таким чином судом встановлено, що позивач сплатив визнані пеню та штраф, даний факт  повністю підтверджений  первинними документами, що   відображено    належним чином і в бухгалтерському обліку та претензії щодо оформлення первинних документів у відповідача відсутні.
Крім того, суд зазначає, що згідно статті 14 ПК України « 14.1.36. господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;…».
Судом встановлено, що позивач, в зв`язку з веденням господарської діяльності з метою отримання прибутку, на власний ризик,  уклав договори комісії та поставки, але, не виконавши умови договорів, сплатив пеню та штраф, що відобразив в бухгалтерському обліку. 
За таких обставин, збитковість господарської діяльності не є підставою для визнання такої діяльності не господарською.
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач правомірно сформував витрати, що враховуються при обчисленні об`єкту оподаткування, не припустився порушення вимог п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом  Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 р. щодо завищення витрат у 2018 р. внаслідок включення до витрат вартості штрафних санкцій і пені, нарахованих ТОВ «ПІК Енерго – Інвест» за договорами комісії та постави. 
Крім того, судом встановлено, що відповідачем зустрічна перевірка контрагента позивача ТОВ «ПІК Енерго – Інвест» не проводилася, чи сплачені ним відповідні податки в зв`язку з отриманими сумами пені та штрафу  – не перевірялися,  і доказів спричинення діями позивача шкоди державному бюджету  не надані.
Приймаючи до уваги вищевикладене, відповідач, зазначаючи про порушення в частині завищення витрат ТОВ «ТД ДТЗ», всупереч ч.2 ст. 77 КАС України не довів належним чином даний факт та не зазначив, яку ж, саме, норму податкового  законодавства порушив позивач.
Крім того, судом апеляційної інстанції досліджено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, не виконавши умови договорів комісії та поставки, визнавши нараховані контрагентом пеню та штраф, правомірно відніс  їх до витрат та відобразив в бухгалтерському обліку. Дані витрати підтверджені первинними документами і претензії до їх оформлення у відповідача  відсутні. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, де задовольнити позовні вимоги.
Керуючись ст. ст. 315,317,321,322 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод»  -  задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 р. – скасувати та прийняти нову постанову.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення   від 04.11.2019 р. № 000514501 та № 000513501.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення      та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров