П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  127/26785/14-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Саблук С.А.  
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
27 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року  (прийняту у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Вінницької обласної МСЕК № 1, Вінницького обласного центру МСЕ, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - відповідач 1, 2, 3, 4) про визнання дій та бездіяльність протиправними та незаконними, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 15.12.2014 звернулася із позовом до Вінницького міського суду в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог просила:
1. визнати протиправними та незаконними щодо неї дії та бездіяльність кожного з відповідачів, а саме:
відмову 10.06.2015 у видачі позивачу довідки МСЕК про інвалідність;
відмову 12.06.2014 у видачі позивачу довідки МСЕК про інвалідність до закінчення експертизи після проходження обстеження в НДІ РІ і видачу її лише після попередження позивача про оскарження таких дій;
прострочку на дві доби у видачі позивачу довідки МСЕК про інвалідність;
видачу позивачу довідки МСЕК про інвалідність зі сфальсифікованою датою 10.06.2014 замість 12.06.2014;
відмову 10.06.2015 у видачі позивачу індивідуальної програми реабілітації (ІПР);
відмову 12.06.2014 у видачі позивачу ІПР до закінчення експертизи після проходження обстеження в НДІ РІ і видачу позивачу лише після її попередження про оскарження таких дій;
прострочку на дві доби у видачі позивачу ІПР;
видачу позивачу ІПР зі сфальсифікованою датою 10.06.2014 замість 12.06.2014;
включення до ІПР позивача сфальсифікованих даних про повторне складання ІПР, в той час як такий факт мав місце вперше 12.06.2014;
включення до ІПР позивача не встановлених в ході МСЕК та недостовірних даних про наявність у позивача обмежень до самообслуговування помірно вираженого І ступеня;
не включення до ІПР позивача даних про наявність у неї обмежень до самообслуговування вираженого ІІ ступеня;
не включення до ІПР позивача засобів реабілітації інваліда: Окуляри, Тонометр, Протези зубів та щелеп, Ортопедичний матрац;
не розгляд до часу звернення до суду та де-факто відмову у заяві позивача від 12 червня 2014 року про довключення потрібних їй засобів реабілітації до ІПР;
направлення позивача на медичне обстеження до Вінницького НДІ реабілітації інвалідів.
2. зобов`язати відповідачів внести зміни до ІПР позивача, а саме:
у пункті 10 слово «повторно» замінити на «вперше»;
у пункті 11 слова «Захворювання внутрішніх органів» замінити на слова «Захворювання опорно-рухового апарату»;
доповнити пункт 11 наступним текстом: (зазначити діагноз позивача, який на її думку є вірним);
доповнити пункт 12 усіма наявними у позивача діагностованими супутніми захворюваннями з кодами за МКХ-10;
включити до ІПР дані про наявність у позивача обмежень до самообслуговування ІІ ступеню; для цього включити позначку наявності у п. 13 «Обмеження життєдіяльності» в підпункті 13.1 «до самообслуговування» в графі «Ступінь обмежень» в підграфі «до виконання ІПР» у відповідній клітині підграфи ІІ цього пункту;
вилучити з ІПР дані про наявність у позивача обмежень до самообслуговування І ступеню; для цього вилучити позначку наявну у пункті 13 «Обмеження життєдіяльності» в підпункті 13.1 «до самообслуговування» в графі «Ступінь обмежень» в підграфі «до виконання ІПР» у відповідній клітині підграфи І та включити таку позначку у відповідній клітині підграфи ІІ цього ж пункту;
3.  визнати порушення за кожним з відповідачів щодо позивача статтей 3, 8 в сукупності зі статті 14 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод;
4. стягнути на користь позивача з усіх відповідачів солідарно вартість майнової шкоди в сумі 21106 грн та вартість моральної шкоди в сумі 10 387 грн.
5. зобов`язати відповідачів відповідно до статті 267 КАС України в 10-денний строк подати суду звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Вінницького міського суду від 12.02.2016 в задоволенні  позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала  апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов  задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано розбіжностей та помилок в акті МСЕ та ІПР, які підтверджують фальсифікацію вказаних документів, що порушує права позивачки. 
Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2016 у справі № 127/26785/14-а скасовано, а провадження у даній справі - закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
Постановою Верховного Суду від 26.06.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 про скасування окремої ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2016, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016, якою постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2016 скасовано, а провадження у даній справі закрито, - скасовано, а справу № 127/26785/14-а в цій частині направлено до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
В іншій частині касаційна скарга ОСОБА_1 із доповненнями до неї залишена без задоволення.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
09.09.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому вона просила забезпечити надання їй безоплатної правової допомоги та представництво адвокатом її інтересів.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020 клопотання ОСОБА_1 про забезпечення надання безоплатної правової допомоги задоволено. Доручено Вінницькому місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити ОСОБА_1 адвоката для захисту її інтересів в суді. Зобов`язано Вінницький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечити прибуття адвоката 30.09.2020 о 10 год. 00 хв. до Сьомого апеляційного адміністративного суду для участі в судовому засіданні у справі №127/26785/14-а. Забезпечено адвокату, призначеному Вінницьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги можливість ознайомитися з матеріалами даної адміністративної справи. Копію ухвали направлено до Вінницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для виконання та учасникам справи для відома.
29.09.2020 Вінницьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги подано до суду апеляційної інстанції заяву про роз`яснення ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020, в якій заявник просив роз`яснити ухвалу в частині призначення адвоката ОСОБА_1 , а саме, чи повинно таке призначення відбутись після встановлення її належності до однієї з вразливих категорій та отримання згоди на обробку її персональних даних, що передбачено Законом України «Про безоплатну правову допомогу» та Законом України «Про захист персональних даних».   
Ухвалою суду від 30.09.2020 відмовлено у задоволенні заяви Вінницького місцевого центру  з надання безоплатної вторинної правової допомоги про роз`яснення ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2020, оскільки у поданій заяві заявник просив роз`яснити порядок виконання ухвали суду.
В подальшому, Вінницький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги листом від 09.11.2020 №02-16/369 повідомив суд про те, що на виконання вимог ухвали суду від 09.09.2020, а також відповідно до вимог Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та Законом України «Про захист персональних даних» 06.10.2020 та 20.10.2020 на електронну адресу ОСОБА_1 (що є єдиним можливим засобом зв`язку з нею) надіслано лист, яким додатково роз`яснено порядок надання безоплатної вторинної правової допомоги, встановлений Законом України  «Про безоплатну правову допомогу», та запропоновано надати Вінницькому МЦ документи необхідні для призначення їй адвоката.
Однак, станом на 09.11.2020 ОСОБА_1 жодної відповіді та необхідних документів Вінницькому МЦ надано не було, що унеможливлює виконання вищевказаної ухвали суду в частині призначення їй адвоката для захисту її інтересів в суді.
Таким чином апеляційним судом вжити всіх можливих заходів для забезпечення участі адвоката для представництва позивачки в суді.
12.10.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому вона просила, зокрема, про витребування судом від відповідачів інформації та доказів про те, чи видавались ОСОБА_1 до 10.06.2014 індивідуальні програми реабілітації. У разі якщо такі програми видавались, витребувати копії раніше виданих індивідуальних програм реабілітації та докази їх видачі, оскільки така інформація має значення для підтвердження чи спростування правомірності оскаржуваного рішення.
13.10.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому вона, крім іншого, зобов`язати  Вінницький обласний центр МСЕ та Вінницький обласний МСЕК № 1 надати їй інформацію про всі наявні у них стосовно ОСОБА_1 документи, електронні копії усіх наявних на даний час документів та доступ до їх оригіналів.
Ухвалою суду від 16.10.2020 вказані клопотання задоволено та зобов`язано Вінницький обласний МСЕК №1 та Вінницький обласний центр МСЕ до надати суду інформацію та докази про те, чи видавались ОСОБА_1 до 10.06.2014 індивідуальні програми реабілітації.
03.11.2020 на виконання вимог ухвали до суду надійшла заява Вінницького обласного центу МСЕ, де вказано, що відомостей щодо видачі ОСОБА_1 індивідуальної програми реабілітації до 2014 року немає можливості надати, оскільки частина облікової документації втрачена за рахунок неодноразових затоплень в приміщеннях архіву ВОЦ МСЕ, електронний облік не передбачений.
12.11.2020 позивач подала до суду заяву та клопотання про надсилання ухвали суду від 16.10.2020 державній виконавчій службі для примусового виконання цієї ухвали.
13.11.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про доповнення вимог, в якій вона вказує на протиправність дій відповідачів, зокрема, щодо не включення до її ІПР  всіх необхідних їй реабілітаційних засобів. 
16.11.2020 до суду надійшла заява та клопотання позивачки про витребування у Вінницького міського відділу поліції інформації та доказів щодо вчинення ОСОБА_2 злочину.
Також 16.11.2020 до суду надійшла заява позивача про визнання порушень Європейської конвенції з прав людини, в якій позивачка вказує на порушення відповідачами Європейської конвенції з прав людини, зокрема, при складанні індивідуальної програми реабілітації. Разом із вказаною заявою позивачем подано заяву про доповнення вимог.
В той же день, 16.11.2020 позивачем подано заяву та клопотання про витребування судом від ВОЦМСЕ та ОМСЕК1 інформації та доказів щодо ІПР-18.
Крім того, 16.11.2020 позивачем подано заяву про застосування судом заходів загального характеру, в якій позивач просить, зокрема, визнати протиправними та скасувати частково наказ Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.2007 № 623 «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда та Порядку їх складання», постанову Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1686, якою затверджено Державну типову програму реабілітації інвалідів, постанову Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів технічними та іншими засобами», а також зобов`язати Кабінет Міністрів України вчинити дії.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що сторони будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з`явились, а також те, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття обґрунтованого та законного рішення, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
18.11.2020, після того як суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження, до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про допит свідків та про витребування від відповідачів доказів щодо затоплень, пошкодження та знищення усіх затоплених документів.
19.11.2020 від позивачки надійшла заява про визнання порушень ЄКПЛ та надання доказів, в якій позивач вказує на протиправне застосування незаконної (неякісної) Державної типової програми реабілітації інвалідів та надає копію довідки стоматологічної поліклініки.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлені та неоспорені сторонами такі обставини. 
10.06.2014 проведено експертний огляд позивачки. На вимогу Вінницької обласної медико-соціальної експертної комісії №1, ОСОБА_1 було подано експертам 11 рентгенівських знімків та три амбулаторні медичні картки. До початку експертизи дільничною лікарнею ЦПМСД №2 було подано до Вінницької обласної медико-соціальної експертної комісії №1 план реабілітації позивачки, в якому було зазначено перелік потрібних останній засобів реабілітації, а саме: медичний патронаж, лікувальний масаж, консультування, ортопедичний матрац, ортопедичне взуття, окуляри, протези зубів та щелеп, ортопедичний пояс, підтримуюча палиця, автомобіль, соціально-побутовий патронаж. 
Після завершення експертизи керівник Вінницької обласної медико-соціальної експертної комісії №1 ОСОБА_2 провела бесіду з ОСОБА_1 , з`ясовувала її потреби в реабілітаційних послугах, та повідомила, що експертиза ще не закінчена, лікарі-експерти потребують додаткових консультацій, а тому призначила ОСОБА_1 наступну дату для явки на експертизу 12.06.2014. 
Того ж дня ОСОБА_1 подала до Вінницької обласної медико-соціальної експертної комісії №1 письмову заяву, у якій зазначила свої потреби в реабілітаційних заходах для їх включення до індивідуальної програми реабілітації інваліда. 
12.06.2014 ОСОБА_1 прибула до Вінницької обласної медико-соціальної експертної комісії №1, однак позивачці повідомлено про те, що експертизу продовжено на невизначений час, а також те, що остання спочатку повинна пройти додаткове обстеження в Вінницькому НДІ реабілітації інвалідів, і лише після отримання висновків цього інституту їй буде видано документальні результати медико-соціальної експертизи. Для проходження додаткового обстеження в Вінницькому НДІ реабілітації інвалідів, ОСОБА_1 було видано направлення на медичне обстеження. 
В подальшому позивачці було видана довідка МСЕК  датована 10.06.2014. Після видачі довідки, ОСОБА_2 склала ОСОБА_1 індивідуальну програму реабілітації інваліда.
Підписуючи індивідуальну програму реабілітації інваліда, ОСОБА_1 вказано дату її складання та отримання 12.06.2014, а також додано заяву з проханням включити до індивідуальної програми потрібні, на її думку засоби реабілітації, вказані в її заяві від 10.06.2014 №2. 
В зв`язку з тим, що жодних дій на виконання заяви позивачки Вінницькою обласною медико-соціальною експертною комісію №1 не вчинено, жодних пояснень чи будь-якої відповіді з цього приводу не надіслано, не надано запитаної позивачкою інформації та документів Вінницької обласної медико-соціальної експертної комісії №1, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі діяли на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а тому підстав для задоволення позову немає.          
Апеляційний суд погоджується з  висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначаються замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.
Видача особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, виписки з акта огляду комісії на руки забороняється.
Таким чином чинними нормативно-правовими актами не встановлено строків видачі довідок МСЕК.
Крім того, згідно п. 1.12. наказу МОЗ України від 05.09.2011 № 561 «Про затвердження інструкції про встановлення груп інвалідності», датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Відповідно до п.1.5. наказу МОЗ України від 30.07.2012 № 577 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовується в медико - соціальних експертних комісіях», в акті огляду МСЕК (форма № 157/о) фіксуються наступні дати: дата надходження документів на МСЕК від закладу охорони здоров`я, дата початку експертизи у МСЕК, дата огляду хворого МСЕК, дата прийняття рішення МСЕК та дата закінчення експертизи.
Згідно акту огляду МСЕК ОСОБА_1 , жодна із дат, на які посилається позивач, не виходить за межі передбачуваного законодавством часового інтервалу.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивачки про визнання протиправними та незаконними дій та бездіяльності кожного з відповідачів, яка полягла у відмові 12.06.2014 в видачі їй довідки про інвалідність до закінчення експертизи після проходження обстеження в НДІ PІ, видачу довідки про інвалідність лише після її попередження про оскарження таких дій, прострочку на дві доби у видачі довідки про інвалідність, видачу довідки МСЕК зі сфальсифікованою датою 10.06.2014 замість 12.06.2014 є необґрунтованими.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач отримала індивідуальну програму реабілітації у визначеному законодавством порядку, а саме згідно п. 24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, відповідно до якого комісія видає особі, яку визнано інвалідом індивідуальну програму реабілітації.
Згідно Закону «Про реабілітацію інвалідів в Україні» та п. 1.1. наказу МОЗ України від 08.10.2007 № 623 «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда та Порядку їх складання», заповнення ІПР здійснюється медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК). У разі потреби до складання окремих розділів ІПР залучаються спеціалісти закладів охорони здоров`я, органів праці та соціального захисту населення, освіти, державної служби зайнятості. У разі потреби для складання ІПР інваліда можуть направити до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (УДНДІМСПІ) м. Дніпропетровська та НДІРІ м. Вінниці. Термін складання ІПР не повинен перевищувати одного місяця з дня звернення інваліда до МСЕК.
Вказані норми передбачають заповнення індивідуальної програми реабілітації медико-соціальними експертними комісіям та можливість залучення окремих спеціалістів. Включення до програми реабілітації реабілітаційних засобів за заявою інваліда вказаними нормами не передбачено.
Таким чином, позовні вимоги, що стосуються видачі ІПР та направлення на медичне обстеження позивача до Вінницького НДІ реабілітації інвалідів не підтверджуються матеріалами справи в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Згідно наказу МОЗ України від 08.10..2007 № 623 «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда та Порядку їх складання», ІПР (її відповідні розділи) заповнюється в точній відповідності із записами в акті огляду МСЕК (форма №157/о). 
Оскільки позивачка оглядалась МСЕК повторно, в п.10. ІПР вказано «повторно».
Відтак, судом першої інстанції вірно вказано про безпідставність вимог позивачки про визнання протиправними та незаконними дії та бездіяльність кожного з відповідачів, яка полягла у видачі індивідуальної програми реабілітації інваліда зі сфальсифікованою датою 10.06.2014  замість 12.06.2014, а також вимоги про зобов`язання відповідачів внести зміни до індивідуальної програми реабілітації інваліда, а саме: в п.10 слово «повторно» замінити на «вперше» у зв`язку з чим, такі вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно п.2.6. наказу МОЗ України від 08.10.2007 № 623 «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда та Порядку їх складання», в п. 13 ІПР вказуються вид та ступінь обмежень життєдіяльності згідно наказу № 561 МОЗ України від 05.09.2011 «Про затвердження інструкції про встановлення груп інвалідності». Згідно п.2.2. наказу МОЗ України від 05.09.2011 № 561, до критеріїв життєдіяльності людини відносяться: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.
Здатність до самообслуговування - це можливість ефективно виконувати соціально-побутові функції і задовольняти потреби (власні - прим, автора) без допомоги інших осіб.
Критерії встановлення другої групи інвалідності визначені пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 відповідно до якого, критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи: обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб.
У позивача критерієм встановлення другої групи інвалідності являється саме обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня, в той час як обмеження самообслуговування - першого. Визначати вказані критерії мають саме МСЕК, а не сама позивач чи інші органи, що випливає із положень чинного законодавства.
В той же час, при опитуванні та при огляді медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено порушення здатності до самообслуговування першого ступеня.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій відповідачів при складанні індивідуальної програми реабілітації інваліда.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позову в частині визнання протиправними дій та бездіяльність кожного з відповідачів, яка полягла у включенні до індивідуальної програми реабілітації інваліда не встановлених в ході МСЕ та недостовірних даних про наявність у позивачки обмежень до самообслуговування помірно вираженого І ступеня, не включення до індивідуальної програми реабілітації інваліда даних про наявність у позивачки обмежень до самообслуговування вираженого II ступеня, а також вимоги про зобов`язання відповідачів, внести зміни до індивідуальної програми реабілітації інваліда, а саме: Вилучити з індивідуальної програми реабілітації інваліда дані про наявність у позивачки обмежень до самообслуговування І ступеню; для цього вилучити позначку, наявну в п.13 «Обмеження життєдіяльності» в підпункті 13.1. «до самообслуговування» в графі «Ступінь обмежень» в підграфі «до виконання ІПР» в відповідній клітині підграфи І та включити таку позначку в відповідній клітині підграфи II цього ж пункту. Включити до індивідуальної програми реабілітації інваліда дані про наявність в неї обмежень до самообслуговування II ступеню; для цього включити позначку наявності в п.13 «Обмеження життєдіяльності» в підпункті 13.1. «до самообслуговування» в графі «Ступінь обмежень» в підграфі «до виконання ІПР» в відповідній клітині підграфи II цього пункту.
Крім того, згідно п. 2.4.  Порядку складання форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда затвердженого наказом МОЗ України від 08.10.2007 № 623 пункт 11 «Клініко-функціональний діагноз» ПІР заповнюється відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду, прийнятої 43 Всесвітньою асамблеєю охорони здоров`я 01.01.1993 року (далі - МКХ-10). 
У діагнозі вказується захворювання або його ускладнення, яке призводить до обмежень життєдіяльності. У лапках зазначається належність особи до основних нозологічних форм захворювань, визначених у Державній типовій програмі реабілітації інвалідів, затвердженій Постановою КМУ від 08.12.2006 № 1686. 
Таким чином, діагноз захворювання формулюється лікарями без участі інваліда. Жодним нормативним документом не передбачено участь інваліда ні в формулюванні діагнозу захворювання, ні у визначенні належності особи до основних нозологічних форм захворювань. 
Відтак судом першої інстанції вірно вказано про безпідставність вимоги позивачки про зобов`язання відповідачів, внести зміни до індивідуальної програми реабілітації інваліда, а саме: в п.11 слова «Захворювання внутрішніх органів» замінити на слова «Захворювання опорно-рухового апарату»; Доповнити п.11 наступним текстом: «Спондилоартроз, деформуючий спондильоз ШВХ. Артроз унко-вертебральних сполучень. Фрагментарний перелом остистого відростка С6 хребця. Деформація тазового кільця(КЗ). Двобічний коксартроз II (R3 II), двобічний гонартроз з явищами нестабільності зв`язочного апарата з ПФС II. Остеоартроз 1-2 ст. та артрит правого колінного суглобу з бурситом та ескудативпо-проліферативним синовітом. Тендиніт та тендопатія (залишкові явища перенесеного надриву волокон) медіальної колатеральної зв`язки правого суглобу. Тендиніт латеральної голівки литкового м`яза правого суглобу. Епікондиліт сухожилля медіальної та латеральної груп м`язів правого суглобу. Остеоартроз лівого колінного суглобу 1-2 ст., з проліферативним синовітом. Деформуючий остеоартроз обох гомілково-ступневих суглобів і суглобів склепіння ступнів з ПФС 1-М ст. Hallux Valgus І-ІI ст., остеофіти п`яточних кісток, статичний больовий синдром, виражений остеопороз. Порушення функції ходи і статики. Цілорічний алергічний риніт, побутова сенсибілізація. Атопічний дерматит. Полівалентна медикаментозна алергія. СКД, кіста лівої нирки, хронічний пієлонефрит. ІХС, стенокардія навантаження III ФК, атеросклероз коронарних артерій СН2А 2ФК ЕХ(?), аритмія».
Щодо позовних вимог про невключення до ІПР позивачки окулярів, тонометру, протезів зубів та щелеп, ортопедичного матрацу колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 23 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» від 06.10.2005 № 2961-IV (далі – Закон № 2961-IV), ІПР інваліда розробляється відповідно до Державної типової програми реабілітації інвалідів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2016 № 1686. 
Згідно Державної типової програми реабілітації інвалідів, окуляри призначаються згідно додатку №4 «Перелік послуг, що надаються інвалідам з ураженням органів зору».
Проте, позивачка не відноситься до інваліда другої групи по зору згідно основних нозологічних форм захворювань, визначених у Державній типовій програмі реабілітації інвалідів, а тому претендувати на їх отримання права не має, як і не має права МСЕК надавати інваліду з ураженням опорно-рухового апарату такий засіб реабілітації як окуляри. 
Конкретний Перелік послуг, що надаються інвалідам з ураженням опорно-рухового апарату у відповідній віковій категорії, визначений Державною типовою програмою реабілітації інвалідів, також не містить відомостей про окуляри.
Згідно ст. 26 Закону № 2961-IV перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, переліку таких засобів» № 321 від 05.04.2012 та Державної типової програми реабілітації інвалідів забезпечення ортопедичними матрацами взагалі не входить до переліку послуг, що надаються.
Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів технічними та іншими засобами» потребу у забезпеченні технічними засобами (крім зубопротезування) визначають для інвалідів - медико-соціальні експертні комісії з оформленням індивідуальної програми реабілітації. 
Отже, протези зубів та щелеп згідно пункту 5 вказаної Постанови №1301 МСЕК взагалі не можуть призначатися.
Згідно Додатку №5 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1686 забезпечення тонометрами інвалідів з ураженням внутрішніх органів не передбачається.
Таким чином, позовна заява в частині визнання протиправними та незаконними дії та бездіяльність кожного з відповідачів щодо не включення до ІПР позивачки окулярів, тонометру, протезів зубів та щелеп, ортопедичного матрацу є безпідставною та задоволенню не підлягає.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачі діяли на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а відтак, похідні вимоги про стягнення недоотриманої пенсії та моральної шкоди є безпідставними.
Стосовно застосування до даних правовідносин положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини колегія суддів зазначає, що дані правовідносини регулюються нормами чинного законодавства, яке не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці їх застосування Європейським судом з прав людини.
Щодо заяв та клопотань позивача, зокрема, про витребування у Вінницького міського відділу поліції інформації та доказів щодо вчинення ОСОБА_2 злочину суд зазначає, що таке клопотання є необгрунтованим, а інформація щодо вчинення відповідачем 3 злочину не впливає на правову кваліфікацію даного адміністративного спору.
Стосовно заяви позивача про застосування судом заходів загального характеру, в якій позивач просить, зокрема, визнати протиправними та скасувати частково наказ Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.2007 № 623 «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації інваліда, дитини-інваліда та Порядку їх складання», постанову Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1686, якою затверджено Державну типову програму реабілітації інвалідів, постанову Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів технічними та іншими засобами», а також зобов`язати Кабінет Міністрів України вчинити дії колегія суддів зазначає, що такі вимоги виходять за межі позовних вимог та не можуть бути розглянуті апеляційним судом в межах даної справи.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованості та безпідставності позовних вимог щодо визнання протиправними та незаконними дій та бездіяльності кожного з відповідачів під час видачі позивачці довідки МСЕК про інвалідність та видачі індивідуальної програми реабілітації, зобов`язання відповідачів внести зміни до ІПР позивача, а також щодо необгрунтованості та безпідставності позовних вимог про визнання порушення за кожним з відповідачів щодо позивача статтей 3, 8 в сукупності зі статті 14 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; стягнення на користь позивача з усіх відповідачів солідарно вартість майнової шкоди в сумі 21106 грн та вартість моральної шкоди в сумі 10 387 грн. та зобов`язання відповідачів відповідно до статті 267 КАС України в 10-денний строк подати суду звіт про виконання судового рішення, як похідних вимог.
На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.