Справа № 457/295/20                                Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т. 
Провадження № 22-ц/811/1775/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 77

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Івасюта М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства Трускавецької міської ради «Трускавецька міська лікарня» про визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
в с т а н о в и в: 
       04 березня 2020 року позивач  ОСОБА_1  звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до комунального некомерційного підприємства Трускавецької міської ради "Трускавецька міська лікарня" про визнання трудового договору укладеним на невизначений строк, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що з 01 лютого 2019 року він працював на посаді лікаря стоматолога-ортопеда на 0,5 ставки госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією по 31 січня 2020 року включно. В заяві від 31 січня 2019 року про прийом на роботу позивач не просив встановити строкові трудові відносини на визначений строк. Проте відповідачем видано наказ № 42-к від 01 лютого 2019 року про прийняття позивача на роботу на умовах строкового трудового договору терміном на 1 рік з 01 лютого 2019 року по 31 січня 2020 року включно. Однак в жодному документі про його прийняття на роботу не вказано причини укладання з ним саме строкового трудового договору. Дана обставина є підставою для визнання недійсним трудового договору у частині визначення строку (згідно Постанови ПВСУ від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ПВСУ від 06.09.2017р. у справі № 488/248/15-ц). Позивач вважає, що відповідач в порушення законодавства, в примусовому односторонньому порядку встановив строк трудових відносин, а потім, без зазначення причин та мотивів відмовив йому в продовжені трудових відносин, чим порушив його конституційне право на працю. Оскільки позивач звільнений з роботи 31 січня 2020 року незаконно, то позовні вимоги про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу - за період з 01 лютого 2020 року та до винесення рішення в даній справі, на думку позивача, повинні бути задоволені. Позивач просив суд визнати недійсним строковий трудовий договір від 01 лютого 2019 року, укладений з Комунальним некомерційним підприємством "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради згідно наказу № 42-к від 01.02.2019 року в частині, що стосується визначення строку його дії та визнання даного трудового договору укладеним сторонами на невизначений строк (безстроково); визнати трудові відносини між Комунальним некомерційним підприємством "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради та ОСОБА_1 безстроковими від часу прийняття його на роботу; скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради № 12-к від 30 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи 31 січня 2020 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-ортопеда на 0,5 ставки госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією Комунального некомерційного підприємства "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради з 01 лютого 2020 року; стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 лютого 2020 року до моменту поновлення його на посаді лікаря стоматолога-ортопеда на 0,5 ставки госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією.
       Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.  
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . 
       Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що його звільнення було незаконним, оскільки між ним та відповідачем склалися безстрокові трудові відносини. Стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що строковий трудовий договір в усній формі не відповідав його інтересам, а був нав`язаний роботодавцем, оскільки він в своїй заві від 31 січня 2019 року про прийом на роботу не просив встановити строкові трудові відносини на визначений строк. Звертає увагу на те, що його заява та жоден інший документ не містять вказівки на обставини чи причини, які б свідчили, що він з власної волі та в своїх інтересах погодився на умови строкового трудового договору та такий ним не підписувався. Вважає, що вказані обставини є підставою для визнання такого договору недійсним в частині визначення строку. 
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
       У засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту скарги, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою його позовні вимоги задоволити в повному обсязі. 
       Представник Комунального некомерційного підприємства "Трускавецька міська лікарня" в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення скарги заперечив, рішення суду просив залишити без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 ,перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до ч.2 ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян гарантується. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. 
       За приписами частини першої статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
       Відповідно до ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
       Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
       Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.
       Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при укладенні трудового договору на визначений строк останній встановлюється за погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.
       Встановлено, що з 07.02.1991 року ОСОБА_1 працював у Трускавецькій міській лікарні, що підтверджується копією трудової книжки позивача.
       Встановлено, що на підставі рішення Трускавецької міської ради №1121 від 22.11.2018 року, з 01.02.2019 року в Трускавецькій міській лікарні створено госпрозрахункове стоматологічне відділення з зубопротезною лабораторією для надання населенню платних послуг (стоматологічна допомога, зубне протезування), а також для забезпечення стандартів надання гарантованого обсягу стоматологічної допомоги проживаючим в місті Трускавці дітям та пільговим категоріям населення. Даним рішенням головному лікарю Трускавецької міської лікарні доручено до 15.12.2018 року доручено розробити штатний розпис вказаного відділення (з введенням його в дію з 01.02.2019 року).
       Згідно наказу КНП "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради № 42-к від 01.02.2019 року, ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією на умовах строкового трудового договору терміном на 1 рік з 01.02.2019 року по 31.01.2020 року. Підстава: заява ОСОБА_1 .
       Наказом КНП "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради № 12-к від 30.01.2020 року, ОСОБА_1 31.01.2020 року звільнено з займаної посади лікаря-стоматолога-ортопеда госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією у зв"язку з закінченням строку трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що 31.01.2019 року позивач виявив бажання працевлаштуватися в новоствореному госпрозрахунковому стоматологічному відділенні з зубопротезною лабораторією на 0,5 ставки лікаря стоматолога-ортопеда з 01.02.2019 року, що стверджується копією заяви позивача від 31.01.2019 року, яка знаходиться в матеріалах справи; відповідно до резолюції, накладеної керівником на заяві, роботодавець виявив бажання укласти з позивачем строковий трудовий договір строком на 1 рік; укладення з позивачем строкового трудового договору підтверджується даними його трудової книжки, зокрема, записом № 24 від 01.02.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією на умовах строкового трудового договору терміном на 1 рік з 01.02.2019 року по 31.01.2020 року, підстава: наказ № 42-К від 01.02.2019 року; актом від 01.02.2019 року, складеним відповідачем про те, що ОСОБА_1 відомо, що він прийнятий на роботу на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда з 01.02.2019 року терміном на один рік по 31.01.2020 року включно, копію наказу № 42-К, від 01.02.2019 року про прийом на роботу не отримав; листом головного лікаря Трускавецької міської лікарні № 1680/01 від 20.11.2019 року ОСОБА_1 повідомлено про складання акту від 01.02.2019 року про факт прийняття його на роботу на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда з 01.02.2019 року терміном на один рік по 31.01.2020 року включно; наказ про прийняття на роботу на умовах строкового трудового договору № 42-к від 01.02.2019 року позивач не оскаржував.
Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.
       Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про прийом на роботу від 31 січня 2019 року, такий просив прийняти його на роботу на посаду 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією. Підставою написання заяви ОСОБА_1 зазначив відповідь головного лікаря КНП "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради Стасика І.С. від 31.01.2019 року № 173/01. У заяві про прийом на роботу ОСОБА_1 не зазначено, що він просив прийняти його на роботу на умовах строкового договору.
       Листом головного лікаря КНП "Трускавецька міська лікарня" Трускавецької міської ради Стасика І.С. від 31.01.2019 року № 173/01 на звернення ОСОБА_1 про працевлаштування у новоствореному госпрозрахунковому стоматологічному відділенні з зубопротезною лабораторією, такому надано відповідь про можливість його працевлаштування на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-ортопеда. У зазначеній відповіді не вказано про можливість укладення трудового договору з ОСОБА_1 лише на умовах строкового трудового договору. 
Відповідно до частини другої статті 23 КЗпП строковий трудовий договір укладається лише у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
       Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» для працевлаштування працівники культури запроваджено контрактну форму трудового договору.
       Обов`язковість укладення строкових трудових договорів (контрактів) з медичними працівниками чинним законодавством не передбачено. Тобто, підставою для укладення строкового трудового договору з медичним працівником у випадку, не передбаченому законодавством для укладення строкових трудових договорів, може бути лише його заява про прийняття на роботу на умовах строкового договору.
       При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).
       Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (пункт 9) зазначив, що укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених в ч. 2 ст. 23 КЗпП, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення.
       Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в  постанові  від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19) усі сумніви та розумні припущення  мають тлумачитися судом саме на користь слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
       Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. 
       З наведених підстав, колегія суддів вважає, що висновки суду про укладення між сторонами строкового трудового договору, що підтверджується Актом від 01.02.2019 року про відмову ОСОБА_1 від отримання наказу про прийняття його на роботу, не можуть підтверджувати укладення сторонами трудового договору на умовах строковості.
       З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нової постанови, якою позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Трускавецької міської ради «Трускавецька міська лікарня» задоволити частково. 
       Скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Трускавецька міська лікарня» Трускавецької міської ради № 12-к від 30 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи 31 січня 2020 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.
       Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-ортопеда на 0,5 ставки госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією Комунального некомерційного підприємства «Трускавецька міська лікарня» Трускавецької міської ради з 01 лютого 2020 року.
       Відповідно до довідки про доходи, виданої ОСОБА_1 КНП «Трускавецька міська лікарня» ТМР від 26.03.2020 року № 87 розмір нарахованої заробітної плати за останні два місяці перед звільнення позивача становить 2086,50 коп.
       Відповідно до Постанови «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 99,357 грн ((2086,50 х 2) : 42 = 99,357 грн).
       Враховуючи, що кількість робочих днів за час вимушеного прогулу за спірний період становить 225 робочих днів, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню в користь ОСОБА_1 за спірний період становить 22 355,33 грн (99,357 грн х 225 днів = 22 355,33 грн).
       З наведених мотивів, з Комунального некомерційного підприємства «Трускавецька міська лікарня» Трускавецької міської ради на користь ОСОБА_1 слід стягнути 22 355,33 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу без вирахування обов`язкових платежів.
       В решті позовних вимог відмовити.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
       Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2020 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою позов  ОСОБА_1 задоволити частково.
       Скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Трускавецька міська лікарня» Трускавецької міської ради № 12-к від 30 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи 31 січня 2020 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.
       Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-ортопеда на 0,5 ставки госпрозрахункового стоматологічного відділення з зубопротезною лабораторією Комунального некомерційного підприємства «Трускавецька міська лікарня» Трускавецької міської ради з 01 лютого 2020 року.
       Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Трускавецька міська лікарня» Трускавецької міської ради на користь ОСОБА_1 22 355,33 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу без вирахування обов`язкових платежів.
       В решті позовних вимог відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 31 грудня 2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                                Цяцяк Р. П.