Ухвала
Іменем України 
22 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 707/424/20
провадження № 51-5091ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області 
від 17 червня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, 
встановив:
Зі змісту касаційної скарги захисника убачається, що вона не погоджується з вказаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог  пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судове рішення, що  оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону             (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно                 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному захисник у касаційній скарзі, вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для визнання оскаржуваних судових рішень незаконними, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 413 КПК України не наводить.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами при постановленні судових рішень щодо ОСОБА_5 , ставить вимогу про зміну вироку щодо нього шляхом призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, чим допустила суперечності.
До того ж вимоги захисника до суду касаційної інстанції про одночасні зміну вироку суду першої інстанції та скасування ухвали апеляційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено положення за наслідками розгляду касаційної скарги.
При тому, що у мотивувальній частині скарги захисник вказує на необхідність скасування як вироку, так і ухвали, з огляду на що касаційна скарга є непослідовною, а її частини не узгоджуються між собою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 17 червня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                             ОСОБА_3