Справа № 344/8384/20 
Провадження № 33/4808/557/20 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2020 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України,
закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
                                                   в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 30 червня 2020 року о 12 год. 30 хв. в смт. Брошнів-Осада по вул. 22 Січня, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом HYUNDAI TUCSON номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, перед початком обгону не переконався, що водій транспортного засобу VOLKSWAGEN номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигнал про намір повороту ліворуч, в результаті чого відбулось зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1, 14.2б ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На вказану постанову суду потерпілий ОСОБА_1 06.11.2020 року за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, оскільки вважає, що суд першої інстанції на підставі неповного з`ясування обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, прийшов до безпідставного висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вказує на те, що суд першої інстанції не залучив його до участі у даній справі в якості потерпілого, а тому він не був обізнаний про факт прийняття постанови суду. Про наявність оскаржуваної постанови він довідався 28.10.2020 року після ознайомлення з матеріалами справи №345/3139/20 Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за пред`явленням до нього позову ТОВ «ЕКА-Захід» про відшкодування матеріальної шкоди. У даній справі в якості доказу його вини у вчиненні ДТП було долучено оскаржувану постанову суду, яку йому було вручено 29.10.2020 року у Калуському міськрайонному суді.
Вважає, що за таких обставин строк апеляційного оскарження ним пропущено з поважних причин.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.  Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну потерпілого під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, важливість для апелянта питання, яке було вирішено судом у оскаржуваному рішенні, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується апелянтом, сутність доводів апеляційної скарги та інші обставини, які мають істотне значення.
Зокрема, зі змісту матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231114 , який було складено 30.06.2020р. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення  та долучених до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 є потерпілим по даному провадженню, оскільки  внаслідок правопорушення у вчинення якого обвинувачувався ОСОБА_2 ,  йому було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді механічного пошкодження транспортного засобу. 
Зокрема, ОСОБА_1 , який будучи причетним до ДТП та надав письмові пояснення (а.с.4) та знав, що стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231114 від 30.06.2020 року (а.с.1) 
Діючий КУпАП не передбачає необхідності встановлювати процесуальний статус потерпілого відповідним процесуальним рішенням, оскільки відповідно до вимог ч.1  ст.269 КУпАП  потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. 
Відповідно до принципу диспозитивності, ОСОБА_1 , будучи потерпілим по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, самостійно, на власний розсуд, вирішував яким чином він реалізує надані йому права та виконає покладені на нього обов`язки. 
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дійсно не приймав заходів щодо виклику потерпілого ОСОБА_1 у судове засідання. 
Однак, рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).
Розгляд справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності призначався неодноразово, а саме: 20.07.2020 року та 22.07.2020 року. 
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує потерпілому своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 більше ніж чотири місяці не проявляв ніякої заінтересованості у розгляді справи та не вживав жодних заходів для того, щоб дізнатися про стан судового провадження. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що розглядом даної справи ОСОБА_1 заінтересувався тільки після пред`явлення до нього позову ТОВ «ЕКА-Захід» про відшкодування матеріальної шкоди, де він є стороною відповідача, яка знаходиться на розгляду у Калуському міськрайонному суду Івано-Франківської області.
Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду. 
Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права. 
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). 
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Так, відповідно до матеріалів справи відносно ОСОБА_2 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231114 від 30.06.2020 року щодо ОСОБА_2 (а.с.1) вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про їх наявність та  надав у справі пояснення щодо обставин, надане працівнику поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) щодо обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
22.07.2020 року судом було ухвалено судове рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення., передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова суду вступила в законну силу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що всі учасники судового розгляду у справі повинні добросовісно використовувати надані їм процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 цікавився розглядом справи відносно ОСОБА_2 у його обвинуваченні за ст. 124 КУпАП та приймав заходи щодо намагання оскаржити постанову суду першої інстанції від 22.07.2020 року.  
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлені скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення у суді, оскільки ст.38 КУпАП визначений трьохмісячний строк протягом якого на особу, яка винна у вчиненні адміністративного правопорушення може бути накладено адміністративне стягнення.
Крім того, ст.303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. 
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 не наводить конкретні доводи, які свідчать про неправильність висновків суду щодо недоведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та не посилається на докази, які спростовують такі висновки. 
В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодногазово наголошував на тому, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності  рішень суду. Цей принцип  наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. (Пономарьов проти України)
В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 посилається тільки не те, що про наявність оскаржуваної постанови він довідався 28.10.2020 року після того як довідався, що в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області до нього пред`явлений позов ТОВ «ЕКА-Захід» про відшкодування матеріальної шкоди, у якій він є стороною відповідача. До даної справи було долучено оскаржувану постанову суду та, яка йому було вручена 29.10.2020 року у Калуському міськрайонному суді.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції наведені у мотивувальній частині постанові судді Івано-Франківського міського суду Хоростіль Р.В. не мають преюдиціальне значення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки суд розглядав справу в межах висунутого обвинувачення і прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним порушень вимог п.п.12.1,14.2б ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту мотивувальною частини постанови вбачається, що суд першої інстанції закрив провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, враховуючи, що діючий КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, не передбачає можливості закриття провадження за недоведеністю обвинувачення. 
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи тривалість часу, який пройшов з дня постановлення судом рішення, яке на даний час набуло законної сили, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки ОСОБА_1 протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, сутність доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.
Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати поважність причин, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-
                                                 п о с т а н о в и в :
Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 липня 2020 року відносно ОСОБА_2 .
Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                           О.П. Васильєв