Справа № 459/173/20                                Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І. 
Провадження № 22-ц/811/2473/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів:         Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
                        Секретар: Сеньків Х.І.
З участю позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

21.01.2020 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.03.2020 року, просила стягнути з відповідача на свою користь половину вартості понесених додаткових витрат на спільну малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 11424,88 грн.
На обгрунтування позову послалася на те, що її прохання розділити додаткові витрати, пов`язані з обстеженням дитини та її лікуванням, відповідач ігнорує. Вказує, що 25.02.2015 року спільно з відповідачем, перебуваючи у шлюбі оформили довгострокову програму страхування життя на спільну дочку та зобов`язалися її оплачувати до закінчення терміну договору – 20 років. Після розірвання шлюбу відповідач немає бажання сплачувати оформлену програму страхування, тому ці витрати несе сама. Зазначає, що оплачує заняття дочки в мистецьких гуртках та купує інвентар для творчості.
Оскаржуваним рішеннням Червоноградського міського суду Львівської області позов задволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5255,78 грн. додаткових витрат на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 386,79 грн. судового збору.
Рішення суду оскаржив відповідач. В апеляціній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду. Звертає увагу, що незважаючи на фінансові труднощі завжди першочергово старався сплачувати аліменти. Вважає, що позивач перебільшує тяжкість хвороби їх доньки, оскільки цікавився станом здоров`я доньки у лікар`я, який запевнив його, що жодної тяжкої хвороби у дитини немає, а аналізи, які долучені до матеріалів справи в межах норми. Щодо діагнозу гіпетрихоз, то зазначена хвороба не є вираженою і єдиним її лікуванням є видалення волосся. Стверджує, що перебуваючи за кордоном регулярно надавав кошти на всі вітаміни і ліки, а також вважає, що 5000 грн., тобто його аліменти і кошти позивачки на утримання дитини є достаньою сумою для проживання, харчування та забезпечення гаромонійного розвитку дитини. Що стосується витрат на страхування, то зазначений договір позивач уклала без його відома та з таким він не погоджується. Сума в розмірі 2120 грн. є недоцільною та завищеною по відношенні до інших страхових компаній. Крім цього, таке стархування не відноситься до особливих обставин , які передбачають можливість стягнення додаткових витрат на дитину. Щодо стягнення витрат на гуртки то такі дитина відвідує для загального розвитку та особливого таланту до даних видів творчоті не проявляє . Щодо витрат на канцелярські товари, такі не є життєво необхідними та придбання таких є добровільним волевиявленням одного з батьків. Зазначає, що наразі перебуває у скрутному матеріальному становищі, зокрема, через введення карантину, дружина від іншого шлюбу не працює, та на його частковому утриманні перебуває його мати. Просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. 
Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) позивачем по справі ОСОБА_1 надано суду Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив).
У Відзиві позивач зазначає, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК, апеляційну скаргу вважає необгрунтованою, таку не визнає повністю. Посилається на обставини справи, надані в поясненнях суду першої інстанції. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
Від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на лютий місяць 2021 року у зв`язку з його перебуванням за кордоном.
Відповідно до частини другої ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року до 25 серпня 2015 року.
Від спільного подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дочка проживає разом з матір`ю- позивачем по справі.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.02.2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2016 року і до повноліття дитини.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2019 року змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05.02.2016 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.
За приписами статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача в Ѕ частці до витрат, які позивач вважає є додатковими, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 5 255,78 грн. додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, суд вважав додатковими витрати на обстеження та лікування дитини в сумі 7 433,58 грн., заняття в мистецьких гуртках та придбання канцелярських товарів, інвентару для творчості що складає 3 836,97 грн.
У витратах на страхування життя в сумі 10 810, 00 грн. судом відмовлено та рішення суду в цій частині позивачем не оскаржується.
Із висновками суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову, апеляційний суд не погоджується.
Із доданих до справи медичних документів встановлено, що позивач зверталася до спеціаліста з приватної практики «Ваш лікар» з приводу гіпертрихозу у дитини ОСОБА_5 , 2011р.н. Для обстеження дитини призначалося обстеження у вигляді УЗД, здача аналізів. Із консультаційного висновку спеціаліста втановлено, що на момент огляду даних за енд.обстеж.не виявлено. Діагноз гіпертрихоз. Лікарем призначено вживання вітаміну Д-3 , йодомарину (а.с.24-26). Дитина на «Д» облік не поставлена і на ньому не перебуває.
З приводу зазначеного, колегія суддів вважає, що обстеження дитини пов`язане з віковими змінами про що зазначено у протоколі ультразвукового дослідження (а.с.31), а відтак витрати на планові обстеження не є додатковими, а входять у витрати із утримання дитини за рахунок аліментів, доходів батьків.
Щодо участі дитини у мистецькому гуртку чи інших, які зазначені у позовній заяві, суд зазначає, що участь дитини ОСОБА_4 у такому гуртку визначена для загального розвитку дитини, її світогляду, бажання бачити прекрасне навколишнього світу, однак доводів, що участь дитини викликана особливими здібностями дитини, її захопленням та досягнутими в цьому гуртку успіхами , із наявних матеріалів справи не вбачається.
Щодо канцелярських товарів та інвентаря для роботи в гуртку, такі витрати закладені у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та викликані щомісячним утриманням батьків на поточні потреби дитини.
Суд апеляційної інстанції з приводу вище зазначеного приходить до висновку, що зазначені позивачем витрати не викликані особливими обставинами, мають плановий характер, пов`язані із віковими змінами дитини, є тимчасовими та перехідними.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та інших.
За змістом ч.1 п.1, 5 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодксом.
Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права. ( ст. 376 ч.1 п.3,4 ЦПК).
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 квітня 2020 року скасувати.
Ухвалити новее рішення.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Постанова набирає законної сил из дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів здня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.
Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В.Савуляк