ПОСТАНОВА 
Іменем України

13 жовтня 2020 року                                                 м. Кропивницький

справа № 2-4695/10
провадження № 22-ц/4809/1043/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючий - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,
учасники справи: 
стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»;
боржник - ОСОБА_1 ;
приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Бершадський Сергій Миколайович,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє філія «Придніпровське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2020 року(суддя Шевченко І.М.), - 
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст подання приватного виконавця

Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Бершадський Сергій Миколайович звернувся до суду із поданням в порядку ст. 441 ЦПК України, відповідно до якого просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника – ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа № 2-4695/2010, виданого 13 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі – ПАТ«Банк «Фінанси та кредит») , яке згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року у справі № 2-4695/2010 замінено правонаступником – Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі – ТОВ «Вердикт Капітал»), заборгованості за кредитним договором в розмірі 356 874,39 грн., судові витрати 1820,00 грн. (а.с. 157-162 том 1).
В обґрунтування подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 (далі – подання) приватний виконавець зазначив, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 60325103 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4695/2010, виданого 13 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором в розмірі 356 874,39 грн., судові витрати 1820,00 грн.
Стверджується, що станом на дату звернення до суду з даним поданням боржник суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для виконання рішення не вчиняє, що вказує про факт ухилення боржника від виконання рішення суду.
На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23 березня 2020 року надано відповідь про те, що ОСОБА_1 двічі перетинав державний кордон України протягом 2019-2020 років.
Враховуючи повноту вчинення виконавчих дій та ухилення боржника від виконання судового рішення, з метою забезпечення виконання боржником рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда рішення у справі № 2-4695/2010, приватний виконавець вважає необхідним застосування судом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобов`язань. Ефективність застосування до боржників, які не виконують рішення судів, тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України підтверджується наявністю відповідної судової практики в аналогічних спорах.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2020 року у задоволенні подання приватного виконавця було відмовлено.
Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що боржник не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 2-4695/2010. Направлені на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника не були вручені ОСОБА_1 належним чином.
Враховуючи наведене, а також недоведеність вчинення виконавцем всіх виконавчих дій, спрямованих на реалізацію наявного у боржника майна, за відсутності розгорнутих і повних відомостей про характер та розмір невиконаних боржником зобов`язань, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, згідно з якою просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2020 року у даній справі та прийняти постанову, якою тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника  ОСОБА_1 .  
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що в ході примусового виконання рішення суду у даній справі приватним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє належне йому на праві власності нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, а на виявлених рахунках у банківських установах відсутні кошти для задоволення вимог стягувача. За боржником зареєстроване право власності на рухоме майно – автомобілі SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 та SKODA OСTAVIA TOUR, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , які перебувають у розшуку на підставі відповідної постанови приватного виконавця. Оскільки боржник суму боргу не сплатив, жодних дій для виконання судового рішення не вчиняє, зазначене свідчить про ухилення від виконання рішення суду.
Наявність у особи невиконаних зобов`язань є підставою для обмеження такої особи у праві виїзду за межі України. Таке обмеження покладається на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідує пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій для задоволення інтересів кредитора. 
Стягувач у апеляційній скарзі стверджує, що встановлення судом обмеження у праві виїзду боржника за кордон - це наразі єдиний спосіб виконати рішення суду у даній справі. 
Вважає, що судом першої інстанції проявлено надмірний формалізм у вирішенні спірного питання, оскільки не взято до уваги надані копії матеріалів виконавчого провадження та факт ігнорування боржником виконання рішення суду із 2010 року. Більш того, інформація про виконавче провадження знаходиться у відкритому доступі, боржник викликався в суд першої інстанції та ознайомлювався із поданням, а тому відсутні підстави стверджувати про необізнаність боржника про наявність заборгованості.
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15 червня 2020 року поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження судового рішення першої інстанції, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
Оскільки копія ухвали апеляційного суду від 15 червня 2020 року разом з копією апеляційної скарги, які направлялись боржнику, не були отримані останнім у зв`язку із закінченням терміну зберігання відправлення у поштовому відділенні, 06 серпня 2020 року зазначені матеріали повторно направлені на адресу ОСОБА_1 , однак, знову повернуті без вручення адресату (236-240 том 1).  
У період з 17 вересня 2020 року по 19 вересня 2020 року включно та з 23 вересня 2020 року по 26 вересня 2020 року включно головуючий суддя у даній справі перебувала у службових відрядженнях на підставі відповідних наказів (а.с. 241-242 том 1).
02 жовтня 2020 року закінчено підготовчі дії; справу призначено до розгляду апеляційним судом на 13 жовтня 2020 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
У встановленому процесуальним законом порядку учасників справи повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 245, 248-250 том 1, 1-2 том 2).
При цьому, судова повістка, яка направлялась боржнику за єдиною відомою апеляційному суду адресою, а саме: АДРЕСА_1 , повернулась на адресу суду з поштовою відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Таким чином, апеляційним судом дотримано вимог процесуального закону щодо належного повідомлення боржника про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.
Учасники справи своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористались, приватним виконавцем та боржником відзивів на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржувану ухвалу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.
Обставини справи, встановлені судами
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2010 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», від імені якого діє філія «Придніпровське регіональне відділення» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6/АV16-03-08 від 13 березня 2008 року в розмірі 356874,39 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн. (а.с. 68-69 том 1).
У зв`язку з втратою оригінала виконавчого листа від 20 серпня 2010 року, виданого на виконання зазначеного судового рішення, 24 вересня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда постановлено ухвалу про видачу дубліката виконавчого документа (а.с. 80 том 1).
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-4695/2010 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» його правонаступником – ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 145-147 том 1).
16 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським Сергієм Миколайовичем відкрито виконавче провадження №60325103 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда № 2-4695/2010, дублікат якого виданий 13 листопада 2014 року (а.с. 163-164, 170 том 1).
Також 16 жовтня 2019 року приватним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 395063,83 грн. (а.с. 172 том 1).
Копії відповідних постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно боржника приватним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження, зокрема, боржнику ОСОБА_1  за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 167-169, 171 том 1).
З наявних у справі копій матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4695/2010 вбачається, що за боржником не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не зареєстровано право власності на техніку в системі "АгроТех", за боржником не значаться власні вантажні вагони приписки регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», рахунки у запитуваних приватним виконавцем банківських установах боржником не відкривались (а.с.173-177,179, 182-193 том 1). 
Приватним виконавцем з`ясовано, що за боржником зареєстровано право власності на рухоме майно, а саме: автомобілі SSANG YONG REXTON, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 та SKODA OСTAVIA TOUR, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 (а.с. 178 том 1). 
05 листопада 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук вищевказаного рухомого майна боржника (а.с.180-181 том 1).
За інформацією Державної прикордонної служби України, наданою на запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону, ОСОБА_1 29 грудня 2019 року здійснив виїзд за кордон, а 05 січня 2020 року в`їхав на територію України (а.с. 194 том 1).
Станом на дату звернення приватного виконавця до суду з поданням, боржником рішення суду у даній справі не виконане.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.
При цьому, держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.
 Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29 червня 2004 року заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).
У справі "Фуклев проти України" (рішення від 07 червня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.
Конституційний Суд України зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №   18-рп/2012). 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як визначено у ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 18 Закону).
Згідно з п. 19 ч. 3ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.
За вимогами ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.
Виходячи з аналізу зазначених вимог чинного законодавства, слід дійти висновку, що такий захід як тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України може бути застосований судом за поданням особи, яка здійснює примусове виконання судового рішення, не за наявності самого факту невиконання зобов`язань, а виключно у випадку доведення у встановленому законом порядку факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
На підставі наведеного поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
В силу вимог процесуального закону щодо доказів і доказування у цивільному процесі наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. При цьому слід враховувати, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Всупереч викладеному, ані приватним виконавцем разом з поданням, ані стягувачем разом з апеляційною скаргою не надано доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Так, у справі відсутні матеріали, які б підтверджували, що ОСОБА_1 отримував за адресою зареєстрованого місця проживання (а.с. 23-25 том 1) як судову кореспонденцію, зокрема, копію заочного рішення суду, яке наразі виконується приватним виконавцем у примусовому порядку, так і матеріали виконавчого провадження, зокрема, копію постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором для доступу до матеріалів виконавчого провадження у автоматизованій системі. 
Колегія суддів вважає, що сам по собі факт необізнаності боржника про існування відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення є підставою для відмови у задоволенні подання приватного виконавця, оскільки свідчить про відсутність умислу у діях або бездіяльності боржника щодо виконання відповідних зобов`язань.
За викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення боржником дій, які б свідчили про ухилення його від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним у оскаржуваній ухвалі за результатами розгляду подання приватного виконавця.
Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.
Враховуючи наведене, неправильного застосування норм матеріального права або порушень вимог процесуального закону, які б могли вплинути на законність прийнятого у справі судового рішення, судом першої інстанції допущено не було.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, апеляційна скарга ТОВ «Вердикт Капітал» задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»  залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 17 квітня 2020 року -  без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
Судді О. Л. Дуковський 
О. А. Письменний