Номер провадження: 22-ц/813/2881/20 
Номер справи місцевого суду: 500/3377/15-ц
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 »,  ОСОБА_2 у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4   про стягнення сум заборгованості та відшкодування шкоди, завданої діловій репутації юридичної особи, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Баннікової Н.В. 02 лютого 2018 року у м. Ізмаїл Одеської області, -

встановила:

У червні 2015 року ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » звернулося до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4   про стягнення сум заборгованості та відшкодування шкоди, завданої діловій репутації юридичної особи(т. 1 а.с. 2, 100-101, 125-126, 139-140, т. 2 а.с. 101-102, 153-154, 240-241).
В обгрунтування позову ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » посилалося на те, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , пл.. 68,2 кв.м. Будинок, в якому знаходиться зазначене житлове приміщення, обслуговує ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 ». Відповідачі невчасно та не в повному обсязі сплачували кошти за обслуговування будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 10 червня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 7 522, 49 гривень, три відсотки річних, інфляційні збитки, які позивач просив стягнути з відповідачів. Також, ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » діями відповідачів, які виразилися у несплаті належних платежів, було завдано шкоду діловій репутації позивача як юридичної особи. 
У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із зустрічним позовом до ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди (т. 1 а.с. 105-111). 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року у задоволенні заяви про прийняття зустрічої позовної заяви ОСОБА_2 було відмовлено (т. 1 а.с.с 121).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року клопотання голови ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » про залучення співвідповідачів було задоволено. Залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до участі у справі і якості співвідповідачів (т. 1 а.с. 142).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року прийнято відмову від позовних вимог представника позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 інфляційних витрат та 3% річних. Провадження у справі за позовом в цій частині закрито (т. 3 а.с. 49).
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року позов ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » суму заборгованості в сумі 226,34 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » суму заборгованості в сумі 226,33 гривень. Стягнуто з ОСОБА_4   на користь ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » суму заборгованості в сумі 226,33 гривень. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » судовий збір в сумі 8,90 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 14,85 гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » судовий збір в сумі 8,90 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 14,85 гривень (т.3 а.с. 5859).
В апеляційній скарзі ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції фактично звільнено відповідачів від обов`язку оплати вартості наданих послуг виключно з тих підстав, що тарифи по утриманню будинку та прибудинкової території встановлено не загальними зборами, а рішенням виконавчого комітету, однак, таке звільнення не передбачено діючим законодавством (т. 3 а.с. 70-73).
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта,  ОСОБА_5 , яка підписала позовну заяву, не є керівником ОСББ, та не мала права підпису. Крім того, апеляційна скарга мотивована тим, що будинок не знаходився на балансі позивача увесь період, за який останній просив стягнути суму заборгованості: відповідачі, як власникі квартири, не підписували договір із ОСББ, та не проживають у даній квартирі з 2012 року(т. 3 а.с. 107-114).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу  ОСОБА_1 » підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ім. капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » згідно Статуту та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , зареєстровано та діє з 12 липня 2010 р. (а.с.3-11 т.1).
Власниками квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, згідно свідоцтва про право власності від 23 вересня 2005 р., є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 – по 1/3 частині кожний (а.с.44 т.1).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06 серпня 2014 р. керівником ОСББ визначено ОСОБА_5 , якою було підписано позовну заяву, на підставі чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поданий позов підписано повноважною особою.
Таким чином, були між сторонами виник спір у зв`язку із несплатою  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4  та ОСОБА_3  наданих їм житлово-комунальних послуг, які замовлені ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу  ОСОБА_1 », і на яке покладено функції з утримання будинку, у якому знаходиться належна відповідачам квартира, та його прибудинкової території.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець ? суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України«Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 
1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 
2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 
3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 
4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є наступні: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги.
Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.
У частині першій статті 19 Закону України?«Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої  статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У відповідності до змісту частини третьої статті 6, частини першої  статті 630 ЦК України, статей 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, із урахуванням вказаних норм матеріального права, обґрунтованого виходив із того, що позовні вимоги є обгрунтованими, оскільки відповідачами, як власникамиом квартири, не дотримано обов`язку з  утримання належної їй квартири та оплати житлово-комунальних послуг.
Посилання  ОСОБА_2 на факт її непроживання у квартирі з 2012 року, яка належить відповідачам на праві власності, є необгрунтованим та не звільняє  ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як власників квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 ».  
Відповідачами не надано належних доказів на спростовування факту надання їм, як власникам квартири у багатоквартирному будинку, житлово-комунальних послуг ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 », або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачами не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 цього Закону власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів.
Зазначені кошти підлягають сплаті на банківський рахунок об`єднання.
Наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідні житлово-комунальні послуги замовлені ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу  ОСОБА_1 » для утримання будинку, у якому знаходиться належна відповідачам квартира, і його прибудинкової території, та надані відповідними організаціями (т.1 а.с.172-237).
За умови встановлення факту надання відповідними організаціями житлово-комунальних послуг по утриманню будинку і прибудинкової території, відсутність договору з обслуговування, що має бути укладено між власником квартири і відповідним об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, не звільняє таку особу від несення витрат на утримання спільного майна.
Вказане спростовує посилання у апеляційній скарзі  ОСОБА_2 про те, що відповідачі, як власникі квартири, не підписували договір із ОСББ, оскільки, незважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору з обслуговування, заборгованість, яка виникла у відповідачів внаслідок не проведення оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що надаються за замовленням ОСББ, підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Таким чином, ОСББ «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 », яке створено власниками квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_2 ,  з метою управління і забезпечення експлуатації нерухомого майна, фактично здійснює управління вказаним житловим будинком та несесмиим витрати по його утриманню, а відповідачі, які є власниками квартири  АДРЕСА_3  у цьому будинку, не відмовлялись від житлово-комунальних послуг, отримували їх та не оплачували їх вартість, а тому у суду першої інстанції були наявні підстави для стягнення заборгованості за період з 2014 року по січень 2017 року (у межах строку позовної давності).
Однак, дійшовши вірних висновків щодо вказаних обставин, судом помилково було відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів одноразового внеску у розмірі 679 гривень.
Так, рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 14 січня 2011 року №51 було затверджено вартість послуг по отриманню будинку та прибудинкової території.
Згідно положень ст. 73 Закону України “Про місцеве самоврядування” акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Таким чином, оскільки вказане рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 14 січня 2011 року №51 про встановлення тарифів не було оскаржене та є дійсним, воно було обов`язковим для виконання як ОСББ, так і мешканцями будинку.
Крім того,судом першої інстанції не було враховано, що відповідачі, як співвласникі квартири, несуть солідарну відповідальність по спаті заборгованості за надані позивачем послуги.
Як вже вказувалось вище, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України)
Частина 3 ст. 156 ЖК України покладає на членів сім`ї власника будинку (квартири) обов`язок дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири) та брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (пункт 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість  за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2 567, 11 гривень за період з 2014 року по січень 2017 року, а також одноразовий внесок у розмірі 679 гривень, підлягають стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 ».
У задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Також, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу  ОСОБА_1 »судові витрати пропорційно задоволених вимог у розмірі 240, 72 гривень..  
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – залишити без задоволення
Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » – задовольнити частково.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4   про стягнення сум заборгованості та відшкодування шкоди, завданої діловій репутації юридичної особи– задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу  ОСОБА_1 »(і.н. НОМЕР_1 ) заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2 567, 11 гривень.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу  ОСОБА_1 »(і.н. НОМЕР_1 ) одноразовий внесок у розмірі 679 гривень.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ім`ям капітана 3-го рангу  ОСОБА_1 »(і.н. 37207403) судові витрати пропорційно задоволених вимог у розмірі 240, 72 гривень.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 23 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.М. Таварткіладзе

                                                       О.В. Князюк