Єдиний унікальний номер 234/1967/20 
Номер провадження 22-ц/804/3314/20        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року         
м. Бахмут 

справа  № 234/1967/20
провадження  №  22-ц/804/3314/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,
суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач – Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін  в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут  цивільну справу № за позовом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів, 
за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради,
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року (суддя Фоміна Ю.В.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 31 серпня 2020 року,–

В С Т А Н О В И  В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В лютому 2020 року позивач – Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради звернулось до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалось на те, що ОСОБА_1 вперше звернулася до УПСЗН Краматорської міської ради з заявою від 19 вересня 2016 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Разом із заявою відповідачем було подано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 19 червня 2016 року. У розділі ІV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому законом порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житлових приміщенні / будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)». Відповідачем було зазначено, що її сім`я має у своїй власності автомобіль FORD TRANSIT 1998 р.в. (власник чоловік ОСОБА_2 ). Рішенням управління від 18 жовтня 2016 року відповідачу було призначено допомогу на період з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2016 року у розмірі 1617 грн. 92 коп. щомісячно, з 01 грудня 2016 року по 28 лютого 2017 року у розмірі 2061 грн. 88 коп. щомісячно. 

Згідно чинного законодавства відповідач систематично (після шестимісячного періоду призначення) зверталась за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а саме з заявами від 16 березня 2017 року, 08 вересня 2017 року, 20 квітня 2018 року. В усіх деклараціях до заяв у розділі IV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому / будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» відповідачем було зазначено, що її сім`я має у своїй власності автомобіль FORD TRANSIT 1998 р.в. (власник чоловік ОСОБА_2 ). 

На підставі цих заяв прийняті рішення про призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям: з 01 березня 2017  року по 30 квітня 2017 року – у щомісячному розмірі 1536,48 грн.; з 01 травня 2017 року по 31 серпня 2017 року – у щомісячному розмірі 1783,68 грн.; з 01 вересня 2017 по 28 лютого 2018 року – у щомісячному розмірі 1060,99 грн.; з 01 березня 2018 року – не призначено відповідно до п. 14 Порядку № 250, а саме середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму сім`ї. Державна соціальна допомога згідно наданих заяв призначена своєчасно та виплачена у повному обсязі.

Згідно акту проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги, складеного державним соціальним інспектором 03 січня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 надано неповну інформацію про майновий стан сім`ї, а саме те, що відповідачем при зверненнях з заявами від 19 вересня 2016 року, від 16 березня 2017 року, від 08 вересня 2017 року, від 20 квітня 2018 року прихована інформація про наявність у власності ОСОБА_2 (чоловіка позивача) автомобілів: SUBARU, 1986 р.в., зареєстрованого в установленому порядку 05 серпня 2015 року; ВАЗ 21043, 2005 р.в., зареєстрованого в установленому порядку 02 листопада 2013 року.

Згідно пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок № 250), державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям не призначається у випадках, зокрема: у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно п. 28 Порядку № 250 якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, заявник зобов`язаний повернути суму надміру виплачених коштів добровільно на рахунок управління для подальшого повернення до Державного бюджету. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки, вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Виходячи із вищезазначеного відповідач за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 не мала права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Згідно п.12 Порядку № 250 у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Розпорядженням управління від 03 січня 2019 року на підставі п. 10, 12, 28 Порядку № 250 розрахована сума надміру виплачених коштів за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Сума надміру виплачених коштів склала 28310 грн. 76 коп.

Відповідач була повідомлена листом № 04-40/113 від 15 січня 2019 про заборгованість. Від неї на адресу управління була надана заява з якої вбачається, що вона згодна з переплатою та зобов`язується сплатити. Але на сьогоднішній день було сплачено відповідачем лише 450 грн. 56 коп.

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборговану переплату бюджетних коштів у сумі 27 860, 76 грн. на користь управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів, відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності умислу у відповідача – ОСОБА_1 на приховування доходів, навмисного подання недостовірних даних для призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, оскільки автомобілі «Субару» та ВАЗ 21043 на теперішній час зняті з обліку у зв`язку із вибраковкою.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач – Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права,  просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що ні відповідач, ні допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 не заперечували про наявність зареєстрованих в установленому порядку на ім`я ОСОБА_2 транспортних засобів, а саме: автомобіля SUBARU, 1986 р.в., зареєстрованого в установленому порядку 05 серпня 2015 року; автомобіля ВАЗ 21043,  2005 року р.в., зареєстрованого в установленому порядку 02 листопада 2013 року. Крім того, з пояснень ОСОБА_2 слідує, що він до 2016 року займався ремонтом і продажем автомобілів, а отже усвідомлював, що передані ним за довіреністю автомобілі залишаються у його власності та перебувають зареєстрованими на його ім`я.

Посилається на аналогічний висновок який міститься в постанові Верховного суду України  від 07 липня 2015 року по справі № 484/2551/14-а.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, що викладенні в позовній заяві.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Разом із заявою відповідачем було подано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 19 червня 2016 року. У розділі ІV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому законом порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житлових приміщенні / будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)». Відповідачем було зазначено, що її сім`я має у своїй власності автомобіль FORD TRANSIT 1998 р.в. (власник чоловік ОСОБА_2 ).

Рішенням управління від 18 жовтня 2016 року відповідачу було призначено допомогу на період з 01 вересня 2016 року по 28 листопада 2017 року у розмірі 1617,92 грн. В подальшому розпорядженням від 23 листопада 2016 року відповідачу було зроблено перерахунок державної соціальної допомоги та призначено допомогу на період з 01 грудня 2016 року по 28 лютого 2017 року у розмірі 2061,88 грн.

Відповідачка систематично (після шестимісячного періоду призначення) зверталась за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а саме з заявами від 16 березня 2017 року, 08 вересня 2017 року, 20 квітня 2018 року. В усіх деклараціях до заяв у розділі IV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому / будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» відповідачем було зазначено, що її сім`я має у своїй власності автомобіль FORD TRANSIT 1998 р.в. (власник чоловік ОСОБА_2 ).

На підставі цих заяв позивачем прийняті рішення про призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям: з 01 березня 2017 року по 30квітня 2017 року – у розмірі 1536,48 грн.; з 01 травня 2017 року по 31 серпня 2017 року – у розмірі 1783,68 грн.; з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року – у розмірі 1060,99 грн.

Згідно акту проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги, складеного державним соціальним інспектором від 03 січня 2019 року, встановлено, що згідно відповіді ТСЦ 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 05 жовтня 2018 року вих № 07-19/658 на запит від 18 вересня 2018 року вих. № 07-20/358 за заявником зареєстровано 3 транспортних засоби: авто – FORD TRANSIT 2496, 1998 р.в., зареєстрований 05 серпня 2015 року.; авто SUBARU LEONE 1299, 1986 р.в., зареєстрований 10 червня 2015 року.; авто ВАЗ 21043 1452, 2005 р.в., зареєстрований 02 листопада 2013 року.

На підставі розпорядження УПСЗН Краматорської міської ради від 03 січня 2019 року розрахована сума надміру виплачених коштів за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року, яка складає 28310,76 грн., що підтверджується довідкою від 08 січня 2019 року.

Відповідач листом № 04-40/113 від 15 січня 2019 року повідомлена про наявність у неї заборгованої переплати державних коштів в сумі 28310,76 грн.

Відповідно до копії письмової заяви ОСОБА_1 від 30 січня 2020 року, остання ознайомлена з утвореною заборгованістю в сумі 28310 грн. 76 коп., та зобов`язується погашати щомісячно від 150 грн. до повного погашення.

Відповідно до протоколів змін від 02 травня 2019 року, 08 серпня 2019 року переплата була відповідачем частково погашена в розмірі 450 грн., у зв`язку з чим розмір переплати за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року складає 27860,76 грн.

Відповідно до копії довіреності від 17 червня 2015 року, посвідченої державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С., ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_3 розпоряджатися від його імені (продавати, обміняти, здати в оренду тощо) автомобілем марки SUBARU, модель LEONE, 1986 рок випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації 10 червня 2015 року.

Листом від 21 травня 2020 року за № 31/5-1443-1434 Територіальний сервісний центр № 1443 Регіонального сервісного центру ВМС в Донецькій області повідомляє, що відповідно до інформації наявних баз даних станом на 17 годину 20 травня 2020 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований автомобіль SUBARU LEONE, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1986 року, кузов НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 10 червня 2015 року. Відповідно до інформації наявних баз даних автомобіль марки ВАЗ 21043 ЗНГ, номерний знак НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 , рік випуску 2005, який належав ОСОБА_2 знятий з обліку у зв`язку з вибраковкою 31 липня 2019 року.

Листом від 04 липня 2020 року за № 31/5-1443-308 Територіальний сервісний центр № 1443 Регіонального сервісного центру ВМС в Донецькій області повідомляє, що відповідно до інформації наявних баз даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований 05 серпня 2015 року автомобіль марки FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_6 , кузов НОМЕР_7 , колір білий, який перереєстрований 30 липня 2019 року на нового власника.

Листом від 09 липня 2020 року за № 31/5-1443-352 Територіальний сервісний центр № 1443 Регіонального сервісного центру ВМС в Донецькій області повідомляє, що відповідно до інформації наявних баз даних станом на 9 годину 09 липня 2020 року транспортні засоби, які належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : ВАЗ 21043 ЗНГ, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску 2005, кузов НОМЕР_5 , знятий з обліку у зв`язку з вибраковкою 31 липня 2019 року; SUBARU LEONE, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 1986 року, кузов НОМЕР_2 , знятий з обліку у зв`язку з вибраковкою 09 липня 2020 року; FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_6 , рік випуску 1998, кузов НОМЕР_7 , перереєстрований за договором купівлі-продажу на іншого власника 30 липня 2019 року.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком відповідачки ОСОБА_1 . До того часу як вони із дружиною звернулися до УТСЗН у 2016 року за призначенням допомоги він займався ремонтом та продажом старих автомобілів. Автомобіль марки ВАЗ 21043 він придбав у лютому 2013 року, він пробив у нього 1 місяць та через місяць до нього приїхав покупець та забрав автомобіль. Покупець завірив його, що протягом 10 днів зніміть автомобіль з обліку. Будь-яких письмових угод він не укладав, він віддав технічний паспорт на автомобіль, сам автомобіль, покупець віддав йому гроші. На даний час 31 липня 2019 року він його зняв з обліку у зв`язку із вибраковкою, оскільки покупець не виконав свого обов`язку та до цього часу не переоформив автомобіль. Автомобіль «Субару» він продав ще у 2015 році, при цьому покупцеві була надана довіреність на 10 років. Але за цей час новий власник не переоформив автомобіль на себе. Даний автомобіль старий 1986 року. У них не було жодного умислу приховати доходи та отримати допомогу. На момент подачі заяви до УТСЗН вони не мали ні в користування та володінні дані автомобілі, ні доходів від них. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову  складає 27 860, 76 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає. 

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності умислу у відповідча – ОСОБА_1 на приховування доходів, навмисного подання недостовірних даних для призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, оскільки автомобілі «Субару» та ВАЗ 21043 на теперішній час зняті з обліку у зв`язку із вибраковкою.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону).

Статтею 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлені умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 250 соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За змістом пункту 6 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

Форма декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, затверджена наказом Міністерством соціальної політики України від 13 лютого 2009 року № 58, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10 березня 2009 року за №209/16225.

Графи розділу IV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб мали назви: прізвище, ініціали власника; автомобіль марки; державний номерний знак; рік випуску; автомобілі, отримані через органи праці та соціального захисту населення.

У частині четвертій статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 250, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 345/1183/17 (провадження № 14-420цс19) ухвалена за наслідками розгляду позову про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлової субсидії внаслідок зловживання з боку відповідача, тобто фактичні обставини у цій справі є іншими.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про наявність у власності ОСОБА_2 (чоловіка позивача) автомобілів: SUBARU, 1986 р.в., зареєстрованого в установленому порядку 05 серпня 2015 року; ВАЗ 21043, 2005 р.в., зареєстрованого в установленому порядку 02 листопада 2013 року, мала на меті навмисно приховати ці дані.

Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Такий висновок також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 234/9643/19, провадження № 61-1910св20.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою  підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому  апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.7, 19, 369, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -   

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                             О.О.Тимченко

Судді:                      О.А. Мірута
                           Я.В. Хейло