П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/1158/20	

Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Дата і місце ухвалення: 13.07.2020р., м. Херсон
          
       П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого - судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Єщенка О.В.,
                                                           Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:
В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019р. по справі №540/1483/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в ДФС України за період з 01.10.2019р. по 26.02.2020р. в сумі 48374,98 грн. Також, позивач просив зобов`язати ДФС України у десятиденний строк подати звіт про виконання рішення суду.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019р. по справі №540/1483/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на службі   в ДФС України за період з 01.10.2019р. по 26.02.2020р. в сумі 48374,98 грн. з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 11.08.2020р. Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та 14.08.2020р. Державна фіскальна служба України подали апеляційній скарги, обґрунтовані посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Зокрема, в апеляційних скаргах апелянти зазначають, що після постановлення Херсонським окружним адміністративним судом рішення по справі №540/1483/19 позивачем не вчинено жодних дій, що вказують на його бажання поновитися на посаді. ОСОБА_1 не звертався до фіскального органу вищого рівня з вимогою допустити його до робочого місця  або із заявою про поновлення на посаді. Враховуючи закріплений Конституцією України принцип свободи вибору  громадянами своєї трудової діяльності, поновленню на посаді повинна передувати ініціатива поновленої особи  перед працедавцем  з цього питання. 
Також, апелянти посилаються на те, що рішення суду по справі №540/1483/19 не виконувалося з причин невнесення запису у трудову книжку, яку не надав ОСОБА_1 . За таких обставин апелянти вважають, що в їх діях відсутня вина  щодо затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді.
Апелянти просять суд апеляційної інстанції врахувати, що судове рішення у справі №540/1483/19 оскаржено ДФС в касаційному порядку до Верховного Суду, що свідчить про те, що наразі відсутнє остаточне рішення суду у даній справі. 
У зв`язку з цим, Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та Державна фіскальна служба України просять скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в ДФС України на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Херсонській області Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.
Наказом ДФС України від 18.06.2019р. №1054-о позивача звільнено з посади та податкової міліції ДФС України у запас Збройних сил України (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» (через скорочення штатів) пункту 64 Положення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Херсонській області Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.
На виконання вимог наказу ДФС України від 18.06.2019р. №1054-о Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі видало наказ від 19.06.2019р. №241-о «Про оголошення наказу ДФС України від 18.06.2019р. №1054-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Не погоджуючись з правомірністю звільнення із займаної посади ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від  30.09.2019 року у справі №540/1483/19  задоволено  позов ОСОБА_1 . 
Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України від 18.06.2019 року №1054-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».  Поновлено позивача в податковій міліції Державної фіскальної служби України  на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Херсонській області Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі з 19.06.2019 року. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.06.2019 року по 30.09.2019 року включно у розмірі 33815,81 грн. з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1  на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Херсонській області Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі  з 19.06.2019 року, а також в частині стягнення з Державної фіскальної служби України на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 7514,56 грн. з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
01.10.2019 року Херсонським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №815 2019 року, із заявою щодо виконання якого 03.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України .
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 року рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року залишено без змін.
На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року у справі №540/1483/19 Державною фіскальною службою України прийнято наказ №163-о від 27.02.2020 року, яким скасовано  наказ ДФС України від 18.06.2019 року №1054-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 (С-463092) в податковій міліції ДФС України на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ другого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Херсонській області Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, з 19.06.2019 року. 
Таким чином, рішення суду від 30.09.2019 року в частині поновлення позивача на посаді було виконано лише 27.02.2020 року.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді за період з 01.10.2019 року по 26.02.2020 року на підставі вимог статті 236 КЗпП України.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов,  визнав обґрунтованими доводи позивача про допущення відповідачем затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді на 103 робочі дні, у зв`язку з чим, за висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді за період з 01.10.2019 року по 26.02.2020 року в розмірі, визначеному відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, що становить 48374,98 грн.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ст.14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Вказані положення трудового законодавства кореспондуються із приписами ст.371 КАС України.
Відповідно до 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Водночас, ч.1 ст.94 КЗпП визначено заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Як вже зазначалось вище, в ході розгляду справи встановлено, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від  30.09.2019 року у справі №540/1483/19  в частині поновлення позивача на роботі та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць було звернуто до негайного виконання, однак, фактично рішення суду в частині поновлення позивача на роботі було виконано відповідачем лише 27.02.2020 року, тобто із значною затримкою.
З огляду на зазначене, позивач, в силу положень ст. 236 КЗпП України, має право на виплату йому середнього заробітку (різниці в заробітку) за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, а саме - за період з 01.10.2019 року по 26.02.2020 року.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що обчислення часу затримки повинно здійснюватись, починаючи з наступного дня після настання відповідної події (набрання законної сили рішення суду в частині поновлення позивача на роботі) та закінчуватись днем, що передує дню поновлення позивача на роботі.
Таким чином, період затримки виконання рішення в даному випадку становить 103 робочі дні. Отже, сума середнього заробітку за час затримки  виконання рішення суду про поновлення на посаді, обчислена за  правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, складає 48374,98 грн. (з урахуванням середньоденної заробітної плати позивача 469,66 грн., встановленої судом при розгляді справи №540/1483/19).
Варто зазначити, що в апеляційних скаргах апелянти не зазначають про неправильність визначення судом першої інстанції суми середнього заробітку за час затримки  виконання рішення суду про поновлення на посаді.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти зазначають, що позивачем не вчинено жодних дій, що вказують на його бажання поновитися на посаді, зокрема, ОСОБА_1 не звертався до фіскального органу вищого рівня з вимогою допустити його до робочого місця  або із заявою про поновлення на посаді. Враховуючи закріплений Конституцією України принцип свободи вибору  громадянами своєї трудової діяльності, поновленню на посаді повинна передувати ініціатива поновленої особи  перед працедавцем  з цього питання. 
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянтів, оскільки з аналізу положень ст.ст. 235, 236 КЗпП України, ст.371 КАС України, слідує, що втрата працівником права на працю за обставин незаконного звільнення підлягає відновленню одночасно з поновленням його на попередній посаді і виплатою середнього заробітку за час, протягом якого працівник не був допущений до роботи у зв`язку із таким звільненням.
Разом з цим, відновлення порушеного права має бути здійснено невідкладно, тобто з моменту вирішення органом, який розглядає трудовий спір, питання про поновлення працівника на роботі, незалежно від того, чи набрало чинності відповідне судове рішення в порядку процесуального законодавства, чи від наявності обставин щодо оскарження судового рішення або від інших підстав, незалежних від працівника.
Під час вирішення спору, судом першої інстанції вірно враховано, що обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому з ухваленням рішення на користь працівника роботодавець позбавлений можливості діяти альтернативно або на свій розсуд.
Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянтів на те, що рішення суду по справі №540/1483/19 не виконувалося з причин невнесення запису у трудову книжку, яку не надав ОСОБА_1 , оскільки виконання судового рішення вважається закінченим з дня видання, зокрема, відповідного наказу роботодавцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника, на попередній посаді.
Що ж до посилань апелянтів на оскарження в касаційному порядку судового рішення по справі №540/1483/19, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалося колегією суддів, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Колегія суддів не надає правову оцінку посиланням апеляційної скарги ДФС України щодо необґрунтованого стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу  допомогу адвоката, оскільки ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення  про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Згідно пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом до категорії незначної складності, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.   Шевчук О.А.