Постанова
Іменем  України
 
16 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 226/1669/18
 
провадження № 61-9893 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,                    Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Мирноградська центральна міська лікарня, правонаступником якої є комунальне некомерційне підприємство «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради Донецької області,
третя особа - Мирноградська міська рада Донецької області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у складі колегії суддів:              Никифоряка Л. П., Новікової Г. В., Гапонова А. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2018 року   ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мирноградської центральної міської лікарні, правонаступником якої є комунальне некомерційне підприємство «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради Донецької області (далі -                       КНП «Мирноградська центральна міська лікарня»), третя особа - Мирноградська міська радаДонецької області, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що з 14 жовтня 1967 року вона працювала                 лікарем-стоматологом-терапевтом уДимитрієвській центральній міській лікарні, яку перейменовано у Мирноградську центральну міську лікарню Донецької області, у стоматологічній поліклініці за трудовим договором               на 0,5 ставки.
26 березня 2018 року вона отримала попередження від відповідача, згідно з яким її посада підлягає скороченню у зв`язку з реорганізацією стоматологічної поліклініки зі спеціальним прийомом на підставі наказу Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області від 16 березня 2018 року № 101 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області, скорочення чисельності та штату працівників».  
11 червня 2018 року наказом відповідача № 213-к її було звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі змінами                            в організації виробництва і праці, за скороченням штату працівників.
Вважала своє звільнення незаконним, оскільки у відповідача фактично               не відбулась реорганізація. Штат працівників у Мирноградській центральній міській лікарні Донецької області не скорочувався, її завчасно не попереджено про майбутнє звільнення, трудовий договір розірвано без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Таким чином, її було звільнено з роботи з порушення положень трудового законодавства. 
З урахуванням викладеного  ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 11 червня 2018 № 213-к про її звільнення з посади лікаря-стоматолога-терапевта на 0,5 ставки стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами; поновити її на роботі з 12 червня 2018 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 12 червня 2018 року по день поновлення на роботі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 04 грудня   2018 року у складі судді Редько Ж.Є. позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області від 11 червня 2018 року № 213-к про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-стоматолога-терапевта на 0,5 ставки стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами. Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта на 0,5 ставки стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області з 12 червня 2018 року. Стягнуто з Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу                  за період з 12 червня 2018 року по 04 грудня 2018 року у розмірі 12 523,86 грн, з урахуванням податків і обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у межах стягнень за один місяць, що складає 1 500 грн допущено до негайного виконання. 
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що скорочення чисельності працівників відбулось у результаті змін в організаційній структурі Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області. Відповідачем було виконано вимогу щодо попередження позивачки про наступне вивільнення, а перенесення дати звільнення останньої не є порушенням вимог трудового законодавства. Крім того, Мирноградською центральною міською лікарнею Донецької області виконані усі умови для отримання згоди виборчого органу первинної профспілкової організації, а відсутність правового обґрунтування відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивачки надавало право роботодавцю звільнити її без цієї згоди.
Проте позивачці не було запропоновано усі наявні вакантні посади. Унаслідок проведення змін в організаційній структурі Мирноградської центральної міської лікарні Донецької областіз`явився новий структурний підрозділ,                       в якому наступного дня після звільнення  ОСОБА_1 відкривались вакантні посади, які відповідали освіті та її спеціальності. Позивачку безпідставно не було переведено на посаду лікаря стоматолога-терапевта, згоду на зайняття якої давала ОСОБА_1 , а посилання відповідача на те, що остання не зверталась з відповідною заявою про переведення,                            є безпідставними, так як саме на роботодавця покладається обов`язок щодо працевлаштування працівника. Крім того, не усі наявні вакантні посади було запропоновано позивачці, у тому числі посаду завідувача складу.
Таким чином, оскільки звільнення позивачки відбулось з порушенням трудового законодавства, то на її користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до звільнення. 
Позивачці були запропоновані усі наявні у відповідача вакантні посади,           які відповідали кваліфікації та її освіті, що підтверджується протоколом засідання комісії з реорганізації Мирноградської центральної міської лікарні Донецької областівід 26 березня 2018 року № 4 та листом відповідача              від 18 травня 2018 року № 01-17/1047, який містить перелік усіх вакантних посад. 
Посилання суду першої інстанції на те, що позивачці не запропоновано посаду лікаря стоматолога-терапевта, яка наступного дня після її звільнення відкривалася у новому структурному підрозділі відповідача, є безпідставними, оскільки вчинення таких дій роботодавцем положеннями трудового законодавства не передбачено. Статтею 42-1 КЗпП України визначено переважне право працівника, з яким розірвано трудовий договір на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.
Відповідачем, як роботодавцем позивача, виконано положення КЗпП України щодо отримання згоди профспілкової організації на звільнення              ОСОБА_1 , оскільки відсутність правового обґрунтування відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивачки надавало право роботодавцю звільнити її без цієї згоди.
Безпідставними є посилання міського суду на те, що позивачці не запропоновано посаду завідувача складу, оскільки у ОСОБА_1 відсутній відповідний для цієї посади напрямок підготовки і стаж роботи               за професією не менше одного року, що передбачено посадовою інструкцією завідувача складу. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про заміну правонаступника сторони у справі задоволено. Замінено відповідача у справі з Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області на її правонаступника КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирноградської міської ради.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                     від 04 липня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі                 і витребувано цивільну справу № 226/1669/18 з Димитровського міського суду Донецької області. 
У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2020 року справу передано судді-доповідачеві. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно не закрив провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу подано особою, в якої відсутні повноваження на вчинення таких процесуальних дій. 
Відповідачем порушено положення частини першої статті 49-2 КЗпП України, оскільки позивачка попереджена про звільнення менш ніж за два місяці.
Позивачці не було запропоновано усі вакантні посади, а саме посаду лікаря-стоматолога-терапевта, яка утворювалась у складі стоматологічного кабінету відповідача з наступного дня після виключення з його штатного розкладу посади, яку обіймала ОСОБА_1 . Крім того, позивачці не запропоновано вакантну посаду завідувача складу. 
Суди не надали належної правової оцінки рішенню Мирноградської міської ради Донецької області від 14 лютого 2018 року № VII/43-26 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні», яке не містить дати введення в дію, а тому не може вважатись таким, що набрало чинності. Відповідачем не було погоджено звільнення позивачки з виборним органом первинної профспілкової організації.
Доводи особи, яка подала відзив 
У серпні 2019 року КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають. Відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено виконання ним положень КЗпП України щодо повідомлення позивачки за два місяці про наступне вивільнення. Мирноградською центральною міською лікарнею було запропоновано ОСОБА_1 усі вакантні посади, тому звільнення останньої відбулось з дотриманням положень трудового законодавства. 
2.                 Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Судом установлено, що з 14 жовтня 1967 року ОСОБА_1 працювала            у стоматологічній поліклініці у Димитрієвській центральній міській лікарні,           яку перейменовано у Мирноградську центральну міську лікарню (а.с. 6-8, т. 1).
Відповідно до штатного розкладу медичного персоналу Мирноградської центральної міської лікарні станом на 01 січня 2018 року стоматологічна поліклініка включала 27,75 штатних одиниць, з яких лікар стоматолог-терапевт 5,75 (а.с. 211-223, т. 1).
14 лютого 2018 року Мирноградською міською радою Донецької області прийнято рішення «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні» № VII/43-26, яким виключено із організаційної структури лікарні стоматологічну поліклініку із спеціалізованими прийомами 27,75 штатних одиниць і зубопротезну лабораторію 17 штатних одиниць та утворено і включено до складу організаційної структури Мирноградської центральної міської лікарні лікувально-діагностичне відділення із спеціалізованими прийомами стоматологічний кабінет (а.с. 62, т. 1).
На виконання рішення Мирноградської міської ради Донецької області             від 14 лютого 2018 року Мирноградською центральною міською лікарнею видано наказ «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки                                       зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні, скорочення чисельності та штату працівників»           № 101 від 16 березня 2018 року, до якого наказами лікарні: від 26 березня 2018 року № 115, від 21 травня 2018 року № 146, від 22 травня 2018 року № 147 внесено зміни щодо дати скорочення чисельності та штату працівників зазначених установ. За змістом останніх наказів лікарні, лікувально-діагностичне відділення зі спеціалізованими прийомами стоматологічний кабінет за штатом мало становити 3,5 штатних одиниць (0,5 з яких лікар стоматолог-терапевт) замість 27,75 штатних одиниць (5,75 з яких лікар стоматолог-терапевт) (а.с. 27, 28-31, 82-83, 187-189,190, т. 1).
Згідно зі штатним розкладом медичного персоналу Мирноградської центральної міської лікарні станом на 23 травня 2018 року та 12 червня             2018 року стоматологічний кабінет включав 3,5 штатних одиниць, з яких лікар стоматолог-терапевт 0,5 штатних одиниць (а.с. 95-101, 104-110, т. 1).
Відповідно до протоколу зборів трудового колективу стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні від 21 березня 2018 року № 1 на посаду лікаря стоматолога-терапевта (0,5 ставки) запропоновано                      ОСОБА_2 , яка планує працювати у стоматологічному кабінеті із спеціалізованими прийомами лікувально-діагностичного відділення лікарні (а.с. 132-134, т. 1).
26 березня 2018 року ОСОБА_1 отримала попередження                           від 22 березня 2018 року, згідно з яким її попереджено про звільнення                        з 22 травня 2018 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням посади (а.с. 5, т. 1).
Відповідно до протоколу засідання комісії з реорганізації стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні від 26 березня 2018 року № 4 ОСОБА_1 - лікарю-стоматологу-терапевту стоматологічної поліклініки запропоновані вакантні посади у Мирноградській центральної міської лікарні, а саме: сестри медичної пологового відділення (1,0 ставки), сестри медичної палатної отоларингологічного відділення (1,0 ставки), сестри медичної перев`язної цього ж відділення (0,5 ставки), сестри медичної приймального відділення (1,0 ставки), сестри медичної педіатричного відділення (1,0 ставки), сестри медичної гінекологічного відділення (1,0 ставки), молодшої медичної сестри травматологічного відділення (0,5 ставки), сестри медичної операційної травматологічного відділення (1,0 ставки), молодшої медичної сестри жіночої консультації (1,0 ставки), сестри медичної пологового відділення (0,1 ставки), сестри медичної хірургічного відділення (1,0 ставки), кухонного робітника, рентгенлаборанта рентгенологічного відділення (1,0 ставки), від яких вона відмовилась (а.с. 143-146, т. 1).
Згідно з листом від 18 травня 2018 року № 01-17/1047 із запропонованих ОСОБА_1 лікарю стоматологу-терапевту стоматологічної поліклініки вакансій, остання надала згоду на працевлаштування лікарем стоматологом-терапевтом (0,5 ставки), штатну одиницю, яку планувалося включити до стоматологічного кабінету у складі лікувально-діагностичного відділення               із спеціалізованими прийомами (а.с. 124, т. 1).
07 травня 2018 року адміністрація Мирноградської центральної міської лікарні направила до профспілкової організації, членом якої є позивачка, подання з проханням надати згоду на її звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 117-118, т. 1).
Рішенням Мирноградської міської організації профспілки працівників охорони здоров`я України від 21 травня 2018 року № 4 за результатами розгляду подання адміністрації Мирноградської центральної міської лікарні відмовлено у наданні згоди відповідачу на вивільнення працівників, у тому числі ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а.с. 161-162, т. 1).
Відповідно до протоколу зборів трудового колективу стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні від 22 травня 2018 року № 2 працівників ознайомлено із змінами згідно з наказом лікарні від 22 травня 2018 року № 147 та перенесено звільнення працівників стоматологічної поліклініки на 11 червня 2018 року (а.с. 147-148, т. 1).
23 травня 2018 року голова профспілки листом запропоновав відкликати подання Мирноградської центральної міської лікарні про надання згоди на звільнення працівників, вважаючи пропозицію можливого вивільнення працівників з 11 червня 2018 недійсною, оскільки працівники лікарні не отримували попереджень про вивільнення 11 червня 2018 року (а.с.33, т. 1).
Наказом Мирноградської центральної міської лікарні від 11 червня 2018 року № 213-к ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі пункту 1             частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, за скороченням штату працівників (а.с. 4, т. 1).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці до звільнення. Одночасно з попередженням про звільнення  у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача дійсно мало місце скорочення чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. ОСОБА_1 була належним чином попереджена про наступне вивільнення за два місяці до звільнення, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. 
Верховний суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що відповідачем були запропоновані ОСОБА_1 усі наявні вакантні посади, які відповідали кваліфікації та її освіті, що підтверджується протоколом засідання комісії з реорганізації Мирноградської центральної міської лікарні Донецької області від 26 березня 2018 року № 4, який містить відомості про те, що позивачці запропоновані усі посади, та листом відповідача від 18 травня 2018 року № 01-17/1047, який містить перелік усіх вакантних посад та підпис ОСОБА_1 .
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно не закрив провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, на увагу не заслуговують, оскільки апеляційну скаргу подано представником позивача, повноваження якого підтверджуються довіреністю від 27 грудня 2018 року (а.с. 72, т. 2).
Посилання касаційної скарги на те, що позивачці не запропоновано посаду лікаря стоматолога-терапевта, яка утворювалась у складі стоматологічного кабінету відповідача, є безпідставними, так як положеннями КЗпП України не передбачено обов`язку роботодавця пропонувати працівнику посаду, яку буде утворено. Статтею 42-1 КЗпП України визначено переважне право працівника, з яким розірвано трудовий договір на підставі пункту 1 частини першої           статті 40 цього Кодексу, на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.
Доводи касаційної скарги про те, що позивачці не запропоновано вакантну посаду завідувача складу, на увагу не заслуговують, оскільки                                            у ОСОБА_1 відсутній відповідний для цієї посади напрямок підготовки і стаж роботи за професією не менше одного року, що передбачено посадовою інструкцією завідувача складу. Роботодавець вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої               статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264 цс 17.
Посилання касаційної скарги на незаконність рішення Мирноградської міської ради Донецької області від 14 лютого 2018 року № VII/43-26                                     «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки із спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні» на увагу не заслуговують, оскільки вказане рішення міської ради у цій справі не перевірялось. 
Позивачка вказувала про те, що відповідачем не було погоджено її звільнення з виборним органом первинної профспілкової організації, проте суд першої інстанції, з яким у цій частині погодився апеляційний суд, дійшли обґрунтованого висновку про те, що Мирноградською центральною міською лікарнею Донецької області виконані усі умови для отримання згоди виборчого органу первинної профспілкової організації, а відсутність правового обґрунтування відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 надавало право роботодавцю звільнити останню без цієї згоди, що відповідає положенням частини сьомої статті 43 КЗпП України                 і частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права                та гарантії діяльності» і правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 липня 2015 року у справі 6-703 цс 15.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 13 лютого  2020 року у справі № 226/1650/18, провадження № 61-7838 св 19; від 18 лютого 2020 року у справі № 226/1660/18, провадження № 61-7116 св 19.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Донецького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Г. В. Коломієць
 
Д. Д. Луспеник