ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/16550/14-ц	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/962/20 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - приватного виконавця Снігур О.Ю., його 
представника ОСОБА_1 , представника скаржника - 
ОСОБА_2  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича та приватного підприємства "Будсоюз-Техніка" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 09 вересня 2020 року (головуючий суддя Вийванко О.М., повний текст ухвали складено 10 вересня 2020 року) у справі № 607/16550/14-ц за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігур Олега Юрійовича, скасування постанови та зобов`язання повернути стягувачу виконавчий лист,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича, скасування постанови та зобов`язання повернути стягувачу виконавчий лист. 
В обґрунтування скарги зазначила, що 20.02.2020 року приватним виконавцем Снігур О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61338120 щодо боржника ОСОБА_3 по примусовому виконанню виконавчого листа №607/16550/14-ц /16 виданого 24.01.2020 року. У даному виконавчому провадженні 20.02.2020 року приватним виконавцем Снігур О.Ю. також винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 01.07.2020 року приватним виконавцем Снігуром О.Ю. винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для здійснення оцінки арештованої квартири, яка боржником не отримана, про її існування представник боржника дізналася 23.07.2020 року. 09.07.2020 року на офіційному сайті ДП «Сетам» розміщено оголошення про продаж вищезазначеної квартири на електронних торгах 10.08.2020 року лот № 431721. 
Вважає неправомірними дії приватного виконавця Снігура О.Ю. щодо проведення оцінки та виставлення на реалізацію належної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2019 року по справі №607/16550/14-ц встановлено, що рішення не підлягає примусовому виконанню в частині звернення стягнення на це майно на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна з громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VII.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича щодо передачі на реалізацію житлової квартири АДРЕСА_1 . Відмовлено у задоволенні інших вимог скарги. 
В апеляційній скарзі приватний виконавець Снігур О.Ю. просить ухвалу суду в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця скасувати. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд зробив помилковий висновок про те, що реєстрація особою місця свого проживання автоматично означає визначення особою місця свого постійного проживання, адже ні стаття 26 Цивільного кодексу України ні стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не вказують на це. Докази надані приватним виконавцем суду про те, що Скаржник протягом тривалого часу не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки Скаржник фактично проживає за кордоном, підтверджують, по-перше, відсутність у Скаржника триваючого зв`язку із квартирою АДРЕСА_1 , що означає безпідставність визначення цього житла як місця постійного проживання Скаржника, по-друге - вказують на наявність у Скаржника за кордоном іншого житла, в якому вона фактично проживає, що означає безпідставність поширення судом на Скаржника положень Закону, України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
В апеляційній скарзі ПП "Будсоюз-Техніка" просить ухвалу суду скасувати, в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігур Олега Юрійовича щодо передачі на реалізацію житлової квартири АДРЕСА_1 . Апеляційна скарга мотивована тим, що Заявник тривалий час проживає за кордоном, тобто має інше постійне місце проживання, тому на Заявника не поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд безпідставно зробив висновок про те, що реєстрація місця проживання Заявника у спірній квартирі вказує на визначення Заявником цієї квартири як місця постійного проживання. 
У відзивах на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить апеляційні скарги відхилити а ухвалу суду залишити без змін посилаючись на те, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що дії приватного виконавця Снігура О.Ю. по передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 є неправомірними, оскільки дана квартира не може бути примусово відчуженна в період чинності Закону України “Про мораторій на стягнення майна з громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” від 03 червня 2014 року №1304-VII. Твердження про те, що квартира не підпадає під ознаки майна визначеного в Законі України «Про мораторій на стягнення манна з громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VII не заслуговують на увагу та зводяться до переоцінки фактів встановлених судом у рішенні від 5.11.2019 року. Окрім цього зазначає, що ОСОБА_3 немає у власності іншого нерухомого майна придатного для проживання, у спірній квартирі зареєстрована вона і її донька, у даний час вона там не проживає по причині проведення капітального ремонту, в т.ч. робіт пов`язаних із зміною систем водопостачання, водовідведення та теплопостачання, а також повним перекриттям даху, який знаходився в аварійному стані. Зазначає, що тимчасове перебування ОСОБА_3 за межами України також не є підставою для позбавлення її єдиного місця проживання на території України, оскільки зареєстроване місце проживання, як і фактичне місце проживання ОСОБА_3 та її доньки не є визначальним при вирішенні питання про застосування мораторію на звернення стягнення на іі квартиру, яка є предметом іпотеки в розумінні ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».        
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Снігур О.Ю. просить апеляційну скаргу ПП "Будсоюз-Техніка" задовольнити, ухвалу суду скасувати. Відзив мотивований тим, що суд помилково зробив висновок про те, що реєстрація місця проживання Скаржником у квартирі АДРЕСА_1 автоматично визначає цю квартиру як місце постійного проживання Скаржника. Докази наявні у матеріалах виконавчого провадження, та надані приватним виконавцем докази суду про те, що Скаржник протягом тривалого часу не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки Скаржник фактично проживає за кордоном, підтверджують, по-перше, відсутність у Скаржника триваючого зв`язку із квартирою АДРЕСА_1 , що означає безпідставність визначення нього житла як місця постійного проживання Скаржника, та сам по собі факт реєстрації особи в житлі ще не означає факту її постійного там проживання, по-друге - вказують на наявність у Скаржника за кордоном іншого житла, в якому вона фактично проживає, що означає безпідставність поширення судом на Скаржника положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
У судовому засіданні приватний виконавець Снігур О.Ю. його представник ОСОБА_1 апеляційні скарги підтримали, представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 заперечила відносно апеляційних скарг та пояснила, що ухвала суду є законною а доводи апеляційних скарг безпідставними.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 листопада 2019 року, яке набрало законної сили, у справі №6077/16550/14, позов приватного підприємства «Будсоюз-техніка» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 , Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Вирішено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за договором кредитної лінії №515/2006-МК від 31 липня 2006 року в розмірі 313390 доларів США 86 центів, що за курсом НБУ станом не день ухвалення судового рішення складає 7771473 грн. 13 коп., з яких 270581 долар США 90 центів, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 6709895 грн.. 64 коп. заборгованість по тілу кредиту, 42808 доларів США 96 цент, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 1061577 грн.. 49 коп. заборгованість по відсотках, звернути стягнення на користь приватного підприємства «Будсоюз-техніка» на предмет іпотеки, а саме: - квартиру АДРЕСА_2 та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 17 квітня 1998 року, за №26950, загальна площа 42,3 кв.м., житлова 30,6 кв.м. із застосуванням процедури продажу шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства; - квартиру АДРЕСА_3 та належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 03 липня 2003 року, що зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03 липня 2003 року за реєстровим номером 1235, загальна площа 98,8 кв.м., житлова 42,4 кв.м. із застосуванням процедури продажу шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства; - квартиру АДРЕСА_4 та належить на праві власності ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченим Іваненко О.С., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 15 серпня 2005 року, який зареєстровано в Державному реєстру правочинів за №1352585 та в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації 17 серпня 2005 року за реєстровим номером 21370, загальна площа 45,5 кв.м., житлова 28,5 кв.м. із застосуванням процедури продажу шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства; - квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Шмограй Т.В. 24 грудня 2004 року, що зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 28 грудня 2004 року за реєстровим номером 21369, загальна площа 46,1 кв.м., житлова 33,8 кв.м. із застосуванням процедури продажу шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, із визначенням та встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. Також, стягнуто із ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в користь приватного підприємства «Будсоюз-техніка» 3654 грн. судового збору, тобто по 1218 гривень з кожного.
У резолютивній частині цього рішення також зазначено що рішення не підлягає примусовому виконанню в частині звернення стягнення на майно, на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_3 , на період чинності Закону України Про мораторій на стягнення майна з громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2014 року №1304-VІІ.
На виконання зазначеного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом видано 24 січня 2020 року виконавчий лист №607550/14-ц/16. 
20 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання зазначеного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2019 року. 
20 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області винесено постанову про арешт майна боржника. 
01 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності субота господарювання для участі у виконавчому провадженні 
Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 , передана приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області на реалізацію через ДП «Сетам». 
Визнаючи неправомірними дії приватного виконавця щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з того, що на примусове виконання рішення суду про звернення стягнення на квартиру ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому приватний виконавець не вправі передавати квартиру на реалізацію.
З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Мораторій (заборона) на примусове відчуження майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», має цільовий характер і є державною гарантією захисту конституційних прав та інтересів громадян, які отримали кредити саме в іноземній валюті.
Згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Пунктами 2, 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
З врахуванням того, що у резолютивній частині рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2019 року зазначено, що рішення не підлягає примусовому виконанню в частині звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 на період чинності Закону України Про мораторій на стягнення майна з громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2014 року №1304-VІІ, дане рішення суду є чинним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії приватного виконавця в частині передачі на реалізацію зазначеної квартири є неправомірними.
Доводи в апеляційних скаргах висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність постановленого у справі рішення.
Оскільки місцевим судом повно та всебічно з”ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення а судове рішення без змін.
Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.4, 379, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

                                       ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура Олега Юрійовича залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні приватного виконавця приватне підприємство "Будсоюз-Техніка" залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 09 серпня 2020 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року. 

Головуючий 

Судді