ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/1986/20 пров. № А/857/8647/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Савка С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року, головуючий суддя – Брильовський Р.М., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Топорівська сільська рада Буського району Львівської області про визнання протиправною відмови, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,- 

                                                     В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа - Топорівська сільська рада Буського району Львівської області, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Топорівсько сільської ради Буського району Львівської області у межах норм безоплатної приватизації; скасувати наказ В.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області Ірини Крук за № 13-1499/16-20-СГ від 29.01.2020 року; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Топорівської сільської ради Буського району Львівської області, (згідно даних Публічної кадастрової карти земельна ділянка, яку я маю намір отримати у власність, розташована за: КОАТУУ: 4620686200, Зона: 14, Квартал: 002) кадастровий номер 4620686200:14:002:0021.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він звернувся до відповідача із заявою (клопотанням) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Топорівської сільської ради Буського району Львівської області. Вказував, що бажана земельна ділянка знаходиться біля належних позивачу господарських споруд та відповідно до даних Публічної кадастрової карти, розташована за: КОАТУУ: 4620686200, Зона: 14, Квартал: 002, кадастровий номер 4620686200:14:002:0021, є вільною, віднесена до земель запасу Топорівської сільської ради, що не надані у власність та користування громадянам чи юридичним особам. Позивач стверджував, що до відповідної заяви надав усі необхідні документи, однак відповідач за результатами її розгляду прийняв наказ, яким відмовив у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Підставою для відмови було те, що земельна ділянка знаходиться у користуванні третіх осіб.  Позивач вважав відмову протиправною, оскільки відповідачем не вказано жодних даних про таких користувачів, які на законних підставах використовували б земельну ділянку, яку має намір отримати позивач. Зазначив, що у публічній кадастровій карті України наявна інформація про те, що земельний масив (площа 21,6304 га, кадастровий номер 4620686200:14:002:0021), у межах якого позивач має намір отримати земельну ділянку є землями запасу, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам, що свідчить про безпідставність відмови відповідача.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Топорівсько сільської ради Буського району Львівської області у межах норм безоплатної приватизації, оформлену наказом в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області Ірини Крук № 13-1499/16-20-СГ від 29.01.2020 року; визнано протиправним та скасовано наказ в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області Ірини Крук № 13-1499/16-20-СГ від 29.01.2020 року; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Топорівської сільської ради Буського району Львівської області; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішеням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до наданої Відділом у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області інформації земельна ділянка, яку позивач має намір отримати перебувала у користуванні третіх осіб. Відповідач звертає увагу на те, що відповідна земельна ділянка знаходиться на сформованій земельній ділянці сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 21,6304 га з присвоєним номером 4620686200:14:002:0021. Земельна ділянка з кадастровим номером 4620686200:14:002:0021 сформована на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 12.02.2019 року та зареєстрована у Державному земельному кадастрі від 18.12.2019 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв”язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, що підтверджується копією посвідчення (категорія 1) серії №005373 від 06.11.2019 року.
26.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із заявою (клопотанням) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектар для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Топорівської сільської ради Буського району Львівської області. Відповідно до даних Публічної кадастрової карти земельна ділянка розташована: КОАТУУ: 4620686200, Зона: 14, Квартал: НОМЕР_1 , кадастровий номер 4620686200:14:002:0021.
До вказаної заяви позивачем додано: ксерокопію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; ксерокопію довідки про інвалідність серії 10 ААА №383480; ксерокопію експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; ксерокопію посвідчення інваліда війни; ксерокопію викопіювання з Публічної кадастрової карти, на якій зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; ксерокопію паспорта; ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.
29.01.2020 року Головне управлінням Держгеокадастру у Львівській області прийняло наказ “Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою” №13-1499/16-20-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Топорівської сільської ради Буського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: земельна ділянка, знаходиться в користуванні третіх осіб. Відсутнє погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) відповідно до пункту 6 статті 118 Земельного кодексу України.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області за результатами розгляду клопотання позивача прийняло наказ та повідомило, що земельна ділянка на яку він претендує, знаходиться в користуванні третіх осіб, а також відсутнє погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) відповідно до пункту 6 статті 118 Земельного кодексу України. Однак, такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки законодавством не передбачено.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.
Як видно з матеріалів справи підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства стало те, що земельна ділянка на яку він претендує, знаходиться в користуванні третіх осіб, а також відсутнє погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) відповідно до пункту 6 статті 118 Земельного кодексу України.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні позивачу дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га є протиправною, а належним способом відновлення порушеного права позивача є  зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо  відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №380/1986/20 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 09.10.2020 року.