УХВАЛА
 
16 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 465/4303/13-ц
провадження № 61- 15391 ск 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,  Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про повторне виселення,
 
ВСТАНОВИВ :
 
19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
 
Ураховуючи положення абзацу другого частини першої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 не пропустила, оскільки повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції складений 18 вересня 2020 року, а подано касаційну скаргу 19 жовтня 2020 року (понеділок).
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати вказане судове рішення з передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстав, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень,   зазначених    у    пункті    1   частини   першої   цієї   статті,   є   неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм   процесуального   права   у   випадку   якщо   суд   апеляційної   інстанції  в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку     щодо    застосування    норми     права   у    подібних    правовідносинах,
викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Згідно з частиною першою статті 392 ЦПК України в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанови Верховного Суду від 09 січня 2019 року в справі № 205/7420/13-ц, від 03 квітня 2019 року в справі                      № 336/1562/18, у яких викладено висновок про застосування норми права в подібних правовідносинах та який не був врахований у постанові апеляційного суду.
 
З огляду на викладене, касаційна скарга подана на зазначені судові рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також положень Закону України «Про судовий збір».
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
 
Витребувати з Франківського районного суду м. Львова справу № 465/4303/13-ц за заявою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про повторне виселення.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк до 16 грудня                     2020 року, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                   Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                   М. М. Русинчук