Справа № 428/2632/20 
Провадження № 22-ц/810/565/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року  м.Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого – Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)
суддів – Назарової М.В., Стахової Н.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 червня 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом у складі: судді Кордюкової Ж.І. в приміщенні того ж суду у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач ОСОБА_1 
встановив:
У березні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до суду першої інстанції із позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості у розмірі 72010,06 грн., який мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг №б/н від 25.06.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом збільшився до 3000 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір надання банківських послуг. Також 25.06.2009 року відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання Кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена».
Відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала анкету заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, та складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. 
Тому позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.06.2009 року станом на 29.02.2020 рік в сумі 72010,06 грн., яка складається з: 2465 грн. 79 коп. заборгованості за кредитом, 63739 грн. 03 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1900 грн заборгованості за пенею, 500 грнфіксованої частини штрафу та 3405 грн. 24 коп. процентної складової штрафу та судові витрати в сумі 2102 грн.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги поза увагою суду залишилось те, що між банком та відповідачкою при укладенні кредитного договору від 25.06.2009 року було досягнуто усі істотні умови цього договору, останньою підписана довідка про умови кредитування, в якій зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5% на місяць, і сторони узгодили розмір та порядок нарахування пені та штрафів. Також позичальник підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до Умов надання банківських послуг – які є загальними і їх підписання позичальником не є обов`язковим. 
Відповідачка правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 72010 грн. 06 коп., тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 * 100 = 210200 грн.), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки будь - яких зобов`язань відповідачки перед позивачем за договором №б/н від 25.06.2009 року та порушення прав банку не встановлено.
Оцінюючи аргументи скаржника та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась та погодилась із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді, надала свою згоду, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір, укладений між нею та банком.
Дану згоду відповідачка особисто засвідчила своїм підписом на заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 25.06.2009 року (а.с. 21), на Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % на місяць (а.с. 22), що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору.
Договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним.
На підставі вищевказаної заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано 25.06.2009 року кредитні картки№ НОМЕР_1 з терміном дії 11/12, № НОМЕР_2 з терміном дії 04/15 та № НОМЕР_3 терміном дії 08/17 (а.с. 19).
З наданої банком виписки з рахунку відповідачки ОСОБА_1 вбачається, що останньою з карткового рахунку проводилися розрахунки за придбаний товар, також з виписки вбачається, що відповідачка не лише знімала кошти, але й частково погашала заборгованість по кредиту через термінал (а.с. 11-18).
В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до заяви позичальника сторони погодили плату за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних, що позичальник підтвердив власним підписом.
Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року.
В порушення вимог закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 29.02.2020 рік в сумі 72010,06 грн., яка складається з: 2465 грн. 79 коп. заборгованості за кредитом, 63739 грн. 03 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1900 грн заборгованості за пенею, 500 грн фіксованої частини штрафу та 3405 грн. 24 коп. процентної складової штрафу.
У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.
Верховний Суд в постанові від 06.03.2018 року по справі № 2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 року № 441/569/17 та постанові від 28.03.2018 року по справі №332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс 14.
Таким чином, колегія суддів враховуючи, що строк дії останньої картки в межах даного кредитного договору встановлено до серпня 2017 року, відповідачем не заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню до серпня 2017 року включно.
Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних та погодженого сторонами розміру відсотків за користування кредитом 30 % річних та без надання позивачем належних доказів зміни відсоткової ставки, погоджується з нарахованим банком розміром заборгованості за тілом кредиту – 2465 грн. 79 коп. та відсотками за період з листопада 2011 року (початок утворення заборгованості по процентам) до серпня 2017 року включно у розмірі 2429 грн.(заборгованість за відсотками 238,53грн. станом до підвищення відсоткової ставки + за період з 01.09.2014 року до 31.08.2017 року у розмірі 2465,79 х 30 % : 100 : 360 х 1066 днів = 2190,44 грн.), що підлягає стягненню з відповідачки на користь банку.
Колегія суддів вважає, що оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося після серпня 2017 року, то вимога банку про стягнення з відповідачки заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 01 вересня 2017 року по 29 лютого 2020 року не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості 1900 грн. за пенею, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 3405 грн. 24 коп. процентної складової штрафу, то вказані вимоги є необґрунтованими з огляду на їх нарахування під час пред`явлення позову, оскільки згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. 
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ № 1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і № 1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум штрафів, та включає м. Сєвєродонецьк Луганської області, в якому зареєстрована відповідачка.
Наведене свідчить про безпідставність нарахування відповідачці штрафів станом на час звернення до суду та необґрунтованість позову саме з цих підстав.
Отже, за наслідками перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів, діючи в межах своїх повноважень відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, вважає за необхідне скасувати вказане рішення повністю та ухвалити нове про часткове задоволення позову з вищезазначених підстав та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом –2465,79 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з листопада 2011 року до серпня 2017 року включно у розмірі 2429грн, а в частині стягнення відсотків за інший період до 29.02.2020 року та про стягнення заборгованості за пенею та комісією, штрафів 500 грн (фіксованої частини) та 3405 грн 24 коп (процентної складової) – відмовити за необґрунтованістю.
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задоволена частково, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 357,34 грн (4894,79 грн (задоволена частинна вимог) х 100 : 72010,06 грн (ціна позову) = 6,8 %.
Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 «д», код ЄДРПОУ 14360570)заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 червня 2009 року у розмірі 4894,79 грн, що складається із: заборгованості за кредитом – 2465,79 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з листопада 2011 року до серпня 2017 року включно у розмірі 2429грн.
У задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 25 червня 2009 року про стягнення заборгованості за період з вересня 2017 року до 29 лютого 2020 року, про стягнення заборгованості за пенею 1900 грн., 500 грн фіксованої частини штрафу та 3405 грн. 24 коп. процентної складової штрафу – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1 «д», код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір в розмірі 357,34 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                               Ю.П. Лозко
Судді: М.В. Назарова
Н.В. Стахова