Номер провадження: 33/813/1028/20
Номер справи місцевого суду: 521/9631/20 
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
його представника - адвоката Канікаєва Ю.О.,
розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Канікаєва Ю.О. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №273869 встановлено, що 28.05.2020 року водій ОСОБА_1 , керував автомобілем VOLKSWAGEN GOLF д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
На дану постанову представник ОСОБА_1 - адвокат Канікаєв Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Провадження по справі закрити у зв`язку з обставинами, які будуть встановлені під час апеляційного розгляду.
В обґрунтування своїх вимог щодо скасування постанови, представник ОСОБА_1 - адвокат Канікаєв Ю.О. зазначає, що судове засідання було проведено за відсутності належного повідомлення ОСОБА_1 . Законодавчий акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом №2617 - VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, тому провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акту, який встановлював адміністративну відповідальність. Матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не вилучили посвідчення водія та не надали тимчасового посвідчення. Співробітниками поліції не було направлено ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння і навіть не запропоновано пройти такий огляд.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Канікаєва Ю.О., апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. При цьому пояснив, що 28.05.2020 року його автомобіль був припаркований біля будинку по вул. Святослава Ріхтера в м. Одесі. У той день він вживав спирті напої. Він підійшов до автомобіля, який перебував перед будинком, під`їзд до якого має нахил в бік дороги для того, щоб забрати деякі речі з автомобіля та перебуваючи в салоні автомобіля зачепив важіль коробки передач та ненавмисне перевів його у нейтральне положення. В результаті цього, автомобіль почав скочуватися та відбулося зіткнення з іншим транспортним засобом, який перебував позаду та якому було нанесено незначні механічні ушкодження. На місці намагався домовитися з водієм іншого авто вирішити питання мирним шляхом, однак той відмовився та викликав працівників поліції. Коли приїхали поліцейські, відмовився від проходження огляд на стан сп`яніння, оскільки за кермом автомобіля не перебував.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Канікаєв Ю.О. пояснив, що ОСОБА_1 не перебував у статусі водія транспортного засобу. Того дня було складено 2 протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив при цьому, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом №2617 - VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України.
Свідок ОСОБА_2 , який є працівником патрульної поліції, апеляційному суду пояснив, що у зазначений у протоколі час він перебував на службі, коли надійшло повідомлення про дорожньо - транспортну подію. По прибуттю на місце події була складена схему ДТП та два адміністративні протоколи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Не пам`ятає обставив вчинення адміністративного правопорушення, всі пояснення водіїв містяться в матеріалах адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №273869 від 28.05.2020 року, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , керував автомобілем VOLKSWAGEN GOLF д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. З тексту зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не надав пояснення по суті правопорушення, що на думку апеляційного суду може вказувати на те, що останнім не заперечувалися обставини скоєння правопорушення.
- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи (а.с.7), з якого вбачається, що при спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці складання протоколу, так і в медичному закладі відмовився.
- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4,5), згідно яких останні були свідками того, що ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. 
На перевірку доводів апеляційної скарги, з урахуванням отриманих апеляційним судом пояснень ОСОБА_1 та його представника, з Малиновського районного суду м. Одеси, були витребувані матеріали адміністративного провадження відносно складеного на місці ДТП протоколу за ст.124 КУпАП. При цьому з пояснень ОСОБА_1 , які містяться в зазначених матеріалах вбачається, що він особисто підтвердив факт керування автомобілем VOLKSWAGEN GOLF д/н НОМЕР_1 на час скоєння дорожньо-транспортної події. Крім того обставини керування автомобілем на час скоєння зіткнення були підтверджені іншим водієм - учасником ДТП ОСОБА_3 .
За наведених вище обставин, апеляційний суд критично відноситься до тверджень  ОСОБА_1  про те, що матеріали провадження не містять доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки такі твердження з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин слід вважати такими, що направлені на уникнення від відповідальності.
Що стосується доводів апелянта про те, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом №2617 - VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.
01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі - Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі - Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.
Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».
Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної ради законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».
Більш того, слід зазначити, що адміністративна відповідальність, до якої притягується ОСОБА_1 по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.
Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також були досліджені в судовому засіданні районного суду, про що свідчить текст постанови суду, в якому детально дана оцінка їх необґрунтованості і апеляційний суд з висновками районного суду цілком погоджується. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, тобто відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Канікаєва Ю.О. - залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя 
       Одеського апеляційного суду                                         В.М. Прібилов