Справа № 454/2906/19                        Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А. 
Провадження № 22-ц/811/1551/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 жовтня 2020 року м.Львів 
Справа № 454/2906/19
   Провадження № 22ц/811/1551/20
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.
розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокаль 10 лютого 2020 року у складі судді Веремчука О.А., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
встановив:
30 жовтня 2019 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 квітня 2011 року між банком та відповідачем укладено договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно Умов та Правил передбачено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент має право змінити кредитний ліміт (зменшити або збільшити). Вказує, що відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця. Відповідач мав надавати банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Згідно п.2.1.1.5.6. у разі невиконання умов договору банк має право вимагати повернення кредиту у тому числі простроченого кредиту та овердрафту. Стверджує, що позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2019 року у нього є заборгованість перед банком в розмірі 18 718,28 грн., яка складається з: 2 600,51 грн. – заборгованість за кредитом; 12 057,01 грн. – заборгованість по процентах за користування кредитом; 2693,22 грн. – пеня та комісія; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина); 867,54 грн. – штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10 лютого 2020 рокупозов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 квітня 2011 року в розмірі 2600, 51 грн.
В решті позову відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржує позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні суми та постановити нове рішення про задоволення позову. Посилається на доводи позовної заяви. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Зазначає, що відповідач при укладенні договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять Умови та Правила надання послуг банком його клієнтам. Клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Крім того, банком надано суду першої інстанції «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка особисто підписана відповідачем. Вказує, що у цій довідці зазначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%); розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів- до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а саме (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором) 30 — нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше); розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500грн. +5% від суми заборгованість по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій). Вказує, щосторонами погоджено всі істотні умови договору, у тому числі щодо сплати пені та штрафів. 
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:  1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним. 
Встановлено, що банком надано відповідачу кредит в сумі 3 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до Умов, позичальник зобов`язаний кожного місяця до 25 числа сплатити щомісячний платіж від в розмірі 7% від залишку суми заборгованості, але не менше 50грн. і не більше суми залишку боргу.
Згідно Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених заявою банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу, але не менше 10грн. за кожен день прострочення платежу.
Згідно із п.5.4. Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00грн. + 5% від суми позову.   
З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13 квітня 2011 року вбачається, що станом на 30 вересня 2019 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі 18 718,28 грн., яка складається з: 2 600,51 грн. – заборгованість за кредитом; 12057,01 грн. – заборгованість по процентах за користування кредитом; 2 693,22 грн. –пеня та комісія, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина); 867,54 грн. – штраф (процентна складова).
Суд першої інстанції не погодився з розміром заборгованості, посилаючись на те, що умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідач своїм підписом у заяві погодився, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідачем підтверджено зобов`язання дотримуватись вимог Умов та Правил надання банківських послуг та також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.
Відповідач зобов`язався здійснювати оплату послуг згідно тарифів позивача у строки, передбачені вказаними умовами.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.
В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом зазначено, що банк просив стягнути заборгованість, яка складається з тіла кредиту та заборгованості за кредитом. Однак, в заяві позичальника процентна ставка не зазначена.
Крім розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.
Судом першої інстанції вказано, що, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці Умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. 
На підставі зазначеного, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за фактично отриману суму кредитних коштів, яка відповідає заборгованості за тілом кредиту. 
Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.
Відповідно до  ст. ст.  1054, 1056-1 ЦК України  за кредитним договором банк  зобов`язується надати  грошові кошти  (кредит)  позичальникові у розмірі та  на умовах,  встановлених договором,  а позичальник  зобов`язується  повернути кредит і сплатити  проценти, визначені у  договорі. 
Відповідно до ч.1 ст.1046 цього Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 1046 цього Кодексу).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 610, 612, 615, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Підписавши заяву, фізична особа приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. 
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. 
Встановлено, що 13 квітня 2011 року відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Цього ж дня сторони підписали довідку про умови кредитування з використанням кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА», 55 днів пільгового періоду», у якій передбачені характеристикии і значення. Зокрема, сторони обумовили тип кредитної лінії, пільговий період, валюту рахунку, вартість відкриття додаткової картки та перевипуску, базову % ставку в місяць на залишок заборгованості (2,5%), термін внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття власних коштів, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушенні термінів платежів, процентну ставку на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування (3,75 % в місяць), вартість адміністративних послуг. У цій довідці зазначено, що позичальник ознайомлена з фінансовими умовами надання Кредитки «УНІВЕРСАЛЬНА», 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, про що свідчить його підпис.
Внаслідок підписання заяви банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати положення Умов та Правил, Тарифів банку.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач користувався наданими йому коштами, що стверджується наданим розрахунком заборгованості, але кошти банку не повернув в повному обсязі та допустив заборгованість.
Частиною другою ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до розділу 1 загальних положень Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Клієнт отримує доступ до всіх послуг банку без обмежень.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту .
Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Позивачем надана копія заяви від 11 квітня 2011 року, з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Вказана відповідачем інформація про себе заповнена особисто.

Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, про що підписано довідку.

Ураховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах та Правилах надання банківських послуг, при наявності письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та погоджується  з Умовами та Правилами, Тарифами, що заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг; не є підставою вважати, що при укладенні договору не дотримана його форма, передбачена законом.

Шляхом підписання заяви і довідки відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Правилами, Тарифами і довідкою є договором про надання банківських послуг.

З виписки руху коштів вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, він користувалася коштами.
Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року передбачено, що відповідно до ст. ст. 57 – 60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).
З довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем, вбачається, що сторони погодили істотні умови договору, в тому числі базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є-неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Разом з тим, стягнення і пені і штрафу належить вважати подвійним стягненням.

Суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув.

Оскільки відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, з урахуванням встановленого та вимог ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, належить зробити висновок про невиконання ним умов кредитного договору та порушення прав банку, які підлягають судовому захисту.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку про підставність позову в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентах за користування кредитом та пені і комісії.
Колегія суддів, з урахуванням встановленого, вважає, що апеляційну скаргу банку належить задовольнити частково та разом із заборгованістю за кредитом стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентах в розмірі 12 057,01 грн.; і 2 693,22 грн. – пені та комісії.
В решті рішення належить залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 4417, 72 грн. судового збору ( сплачених при подачі позову та апеляційної скарги).
Керуючись: ст. ст. 141, 367, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
                                            п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року в частині вимоги у стягненні процентів за користування кредитом, пені та комісії,-скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, Код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_2 , МФО №3052990) 14 750, 23 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят грн. 23 коп.), з яких 12 057,01 грн. – заборгованість по процентах за користування кредитом; 2 693,22 грн. – пеня та комісія; та 4 417, 72 грн. (чотири тисячі чотириста сімнадцять грн.. 72 коп..) судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді