ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 р.	Справа № 520/4171/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.05.20 року по справі № 520/4171/2020
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області                  
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в невиплаті заробітної плати, в тому числі яка була нарахована та підлягала до перерахунку на картковий рахунок позивача згідно платіжної відомості 15 за другу половину вересня 2015 року платіжним дорученням №319 від 24.09.2015; внаслідок неврахування при обчисленні заробітної плати за час перебування у відпустках з 24.09.2015 по 30.10.2015 та з 02.11.2015 по 17.11.2015 та компенсації за невикористані відпустки за період роботи з 31.07.2008 по 30.07.2016, сум заробітної плати та індексації заробітної плати, за відповідний розрахунковий період, виплачених Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області на виконання постанов від 18.12.2012 та 11.01.2016 Борівського районного суду Харківської області; внаслідок не врахування при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 17.11.2015 по 05.09.2016, в повному обсязі раніше виплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час у вересні 2015 року; внаслідок нарахування заробітної плати за час перебування у відпустках, компенсації за невикористані; відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 17.11.2015 по 05.09.2016 не у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати"; компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату, яка підлягала до виплати у день звільнення з виборної посади 17 листопада 2015 року, але не виплачена до цього часу: заробітну плату у сумі 928,04 грн., яка підлягала виплаті на його картковий рахунок платіжним дорученням №319 від 24.09.2015 за платіжною відомістю 15 за II пол. вересня 2015 року; внаслідок внесення до розрахунків заробітної плати за час перебування у відпустках, компенсації за невикористані відпустки, середньої заробітної плати за час затримки проведення розрахунку при звільненні, завідомо недостовірної інформації про суми виплаченої заробітної плати та індексації заробітної плати виплаченої на виконання постанов від 18.12.2012 та 11.01.2016 Борівського районного суду Харківської області, в тому числі: заробітну плату за час перебування у відпустці у вересні та жовтні 2015 року у сумі 2045,19 грн., заробітну плату за час перебування у відпустці у листопаді 2015 року у сумі 855,00 грн., компенсацію за невикористані дні відпусток у сумі 15817,40 грн., середню заробітну плату за час затримки проведення розрахунку при звільненні з 17.11.2015 по 05.09.2016 у сумі 56806,08 грн.
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області компенсацію втрати частини заробітної плати у сумі 2838,54 грн. в зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, яка належала до виплати у день звільнення 17.11.2015, але внаслідок внесення завідомо недостовірної інформації до офіційних документів (платіжних документів та розрахунків) виплачена у лютому та у жовтні 2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 04.05.2006 по 17.11.2015 він перебував у трудових відносинах з Ізюмською міською радою Харківської області. Позивача звільнено з посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 17.11.2015 "у зв`язку із закінченням строку повноважень". Позивач вважає, що належна йому заробітна плата на день його звільнення розрахована не вірно та йому не виплачена, а частина належної йому заробітної плати виплачена не на його рахунок, а на рахунок невстановленої особи.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в невиплаті заробітної плати, та стягнення на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати, яка підлягала до виплати у день звільнення з виборної посади 17 листопада 2015 року, але не виплачена до цього часу – залишено без розгляду.
В іншій частині адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, які полягають в невиплаті компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати – задоволено частково.
Визнано протиправними дії відповідача, які полягають в невиплаті заробітної плати в частині компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.
Зобов`язано Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати відносно здійснених у лютому та жовтні 2016 року платежів в порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
В задоволенні інших позовних вимог щодо стягнення суми компенсації – відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 скасувати в частині позовних вимог, які залишені без розгляду та ухвалити нове рішення про задоволенні позовних вимог в цій частині. Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, просив залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що не виплата відповідачем за платіжною відомістю 15 та платіжним дорученням № 139 від 24.09.2015, належної заробітної плати на його картковий рахунок є предметом розгляду в іншій справі та в порушення вимог КАС України , безпідставно залишив позовні вимоги без розгляду.
Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинасм справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалини нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, та повідомив, що правильність нарахування та виплати позивачу виплат при звільненні була предметом розгляду багатьох судових справ.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга ВК Ізюмської міської ради Харківської облсті є безпідставною та необґрунтованою, доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі містять недостовірну інформацію, не відповідають судовим рішенням і фактичним обставинам даного публічно-правового спору, спростовуються матеріалами адміністративної справи та рішеннями судів, якими вже раніше врегульовано аналогічні правовідносини.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з урахуванням наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , з 04.05.2006 по 17.11.2015 перебував у трудових відносинах з Ізюмською міською радою Харківської області та працював на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.
Розпорядженням № 134-к від 31 липня 2008 року ОСОБА_1 , звільнений з займаної посади за недотримання вимог, пов`язаних з проходженням державної служби.
Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012, залишеним без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства з 31 червня 2008 року, стягнуто на користь позивача середній заробіток, за час вимушеного прогулу з 31 липня 2008 року станом на день звільнення (по 5350,46 грн. щомісяця) та компенсацію за нанесену моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Розпорядженням Ізюмського міського голови № 415 від 17.09.2015 ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства з 31 липня 2008 року з залишенням 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах 4 категорії посад, встановлено ОСОБА_1 посадовий оклад згідно штатного розпису у розмірі 2660,75 грн. та надбавку за вислугу років розмірі 20%.
Розпорядженням Ізюмського міського голови № 465 від 15.10.2015 ОСОБА_1 встановлено щомісячну надбавку за вислугу років в розмірі 25% до посадового окладу з 21 вересня 2015 року.
Розпорядженням Ізюмського міського голови № 429 від 23.09.2015 ОСОБА_1 надано щорічну основну відпустку тривалістю 30 календарних днів та щорічну додаткову відпустку за вислугу років тривалістю 06 календарних днів, загальною тривалістю 36 календарних днів з 24 вересня по 30 жовтня 2015 року за період роботи з 05 травня 2014 року по 04 травня 2015 року.
Розпорядженням Ізюмського міського голови № 494 від 03.11.2015 ОСОБА_1 надано частину додаткової щорічної відпустки тривалістю 07 календарних днів з 03 листопада 2015 року по 04 листопада 2015 року включно та з 06 листопада 2015 року по 10 листопада 2015 року включно за період роботи з 31 липня 2014 року по 30 липня 2015 року та частину основної щорічної відпустки тривалістю 03 дня з 11 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року за період роботи з 31 липня 2015 року по 30 липня 2016 року.
Розпорядженням Ізюмського міського голови № 517 від 13.11.2015 ОСОБА_1 надано частину основної відпустки тривалістю 02 дня з 16 листопада 2015 року по 17 листопада 2015 року за період роботи з 31 липня 2015 року по 30 липня 2016 року.
Розпорядженням Ізюмського міського голови № 520 від 17.11.2015 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 17 листопада 2015 року у зв`язку з закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.
Позивач, зазначаючи що відповідачем у день звільнення не проведено з ним розрахунку належних йому до виплати сум, звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача, які полягають в невиплаті заробітної плати в частині компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати є неправомірними. а відтак є необхідним зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати відносно здійснених у лютому та жовтні 2016 року платежів в порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Щодо позовних вимог в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в невиплаті заробітної плати та стягненні на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області заробітної плати, яка підлягала до виплати у день звільнення з виборної посади 17 листопада 2015 року, але не виплачена до цього часу, колегія суддів зазначає наступне.
Правильність нарахування та виплати ОСОБА_1 виплат у зв`язку з проходженням публічної служби та при його звільненні була предметом розгляду декількох судових справ, а саме № 623/5338/15-а, №614/1033/15-а,  №623/1737/18.
Також, в провадженні Другого апеляційного адміністративного суду знаходиться на розгляді справа № 623/2864/16-а, предметом якої є, зокрема, питання щодо наявності у Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області заборгованості з виплати заробітної плати ОСОБА_1 з 21.09.2015 по 17.11.2015.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача в частині, що стосуються повноти розрахунку з позивачем при звільненні є предметом розгляду справи № 623/2864/16-а, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в невиплаті компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та стягнення на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області компенсації втрати частини заробітної плати у сумі 2838,54 грн., у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, яка належала до виплати у день звільнення 17.11.2015, але внаслідок внесення завідома недостовірної інформації до офіційних документів (платіжних документів та розрахунків) виплачена у лютому та у жовтні 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до пункту 2 Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Також відповідно до п.3 даного Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).
Відповідно по норм Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованим в Мінюсті України 27.01.2004 за № 114\8713, до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. (п.п.1.3, 2.2)
Пунктом 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у ст. 3 Закону № 2050 та п. 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050 та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області) добровільно чи на виконання судового рішення.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 10.10.2016 № 3936 та листа ПАТ "Мегабанк" №131645 від 26.02.2016, у зв`язку з помилками у відомості про нарахування заробітної плати позивачу з запізненням, 01.02.2016 нараховані відпускні з 02.11.2015 по 17.11.2015 (14 календарних днів) та нарахована компенсація за невикористані щорічні відпустки, а також відповідно до платіжних доручень від 07.10.2016 № 440, 441, 435, 436, 437, 439 перераховані грошові кошти, пов`язані з оплатою праці та компенсаційних виплат на виконання рішення суду від 05.09.2016 № 623/5338/15-а, які протиправно своєчасно не виплачені позивачу.
З огляду на зазначене та враховуючи, що виплачені позивачу у лютому та жовтні 2016 суми входять до переліку тих грошових доходів, несвоєчасна виплата яких обумовлює виплату компенсації втрати їх частини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у невиплаті компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Враховуючи, що з наявних у справі доказів фактичної сплати грошових коштів позивачу, пов`язаних з оплатою праці, зокрема, платіжних доручень за жовтень 2018 року, встановлено, що відповідачем сплачені суми, первинний строк виплати яких був різним, отже по кожній сплаченій сумі має визначатися кількість періодів затримки виплати. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату сум компенсації втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати відносно здійснених у лютому та жовтні 2016 року платежів в порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року по справі № 520/4171/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  09.10.2020 року