Справа № 125/1157/20
Провадження № 22-ц/801/2167/2020
Категорія: 60
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року	Справа № 125/1157/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача: Оніщука В.В.,
суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
треті особи: Приватний нотаріус Барського районного нотаріального округу Мельник О.М., Барська державна нотаріальна контора,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою її представником – адвокатом Шкодяком Ігорем Антоновичем на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Хитрука В.М., в залі суду,

встановив:

У липні 2020 року  ОСОБА_1  звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Барського районного нотаріального округу Мельник О.М. та Барська державна нотаріальна контора про поділ спадкового майна, визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року матеріали позовної заяви  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Барського районного нотаріального округу Мельник О.М. та Барська державна нотаріальна контора про поділ спадкового майна, визнання права власності на спадкове майно, повернуто позивачу.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не повністю усунуто недоліки, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу в якій зазначено, що на виконання вимог ухвали Барського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2020 року про залишення позовної заяви без руху нею на адресу суду було надіслано листа, у якому зазначено, що надати оригінал правовстановлюючих документів на даний час позивач не може, оскільки вказані документи знаходяться у відповідача та у нотаріуса, у зв`язку з чим нею у позовній заяві було заявлено клопотання про витребування у нотаріуса спадкової справи, у якій окрім зазначених документів вказана і вартість майна. Крім того, не відповідає дійсності викладена в ухвалі суду інформація про відсутність у додатках мотивованої постанови нотаріуса. Вимога ж про надання оцінки майна на стадії відкриття провадження суперечить ЦПК України, до того ж позивач не може виконати вказану вимогу і через відсутність у неї оригіналів первинних документів, які знаходяться у відповідача. Що стосується досудового врегулювання спору, то у даній категорії справ такий спосіб захисту порушених прав не передбачений та не є обов`язковим. Щодо надання інформації про відсутність аналогічного позову, то у позовній заяві зазначено, що іншого такого позову немає. 
Також в апеляційній скарзі зазначено, що з тексту ухвали місцевого суду слідує, що суд, ще не відкривши провадження у справі, не дослідивши обставини, позицію сторін, без виходу у нарадчу кімнату, надає оцінку доказам, що суперечить цивільному процесуальному законодавству. 
Скаржником зазначено, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому розгляду справи та прийняття законного рішення. 
У апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу повернути в суд першої інстанції для продовження розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третіх осіб впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.
Апеляційна скарга на підставі ст. 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Так, ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1  залишено без руху з тих підстав, що вона подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, а саме позивачем не надано суду обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає поділу, що виключає можливість встановити власника майна, його місцезнаходження, тощо; не надано оцінки майна, яке є предметом позову, станом на день звернення до суду; не зазначено жодних відомостей щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, а також немає підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. При цьому, в порушення вимог ст. 95 ЦПК України, додані до заяви документи не засвідчені належним чином. 
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року матеріали позовної заяви  ОСОБА_1  повернуто позивачу з тих підстав, що останньою не повністю усунуто недоліки, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення у справі «Beles and others v. the Czech Republic» («Белеш та інші проти Чеської Республіки»), § 49). Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його цивільних прав та обов`язків. Порушенням права на справедливий суд визнавався судовий розгляд без повідомлення особи за її відомим місцем проживання (пункт 97 та інші рішення у справі «Schmidt v. Latvia» («Шмідт проти Латвії») від 27 квітня 2017 року).
Так, зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви видно, що у ній міститься підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. 
При цьому, у додатку до позовної заяви позивачем надані копії письмових доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема і роз`яснення нотаріуса від 23 березня 2013 року, яким, як вважає позивач, їй фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Щодо відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, то 
порядок подання доказів передбачений ст. 83 ЦПК України, яка зокрема містить норму про те, що не подані разом з позовною заявою докази можуть бути подані через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Таким чином, позивач наділений правом подачі доказів і на наступних стадіях судового процесу. 
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що із вищевказаних підстав позовна заява ОСОБА_1 не могла бути залишена без руху. 
Що стосується таких підстав залишення позовної заяви без руху як: ненадання оцінки майна, яке є предметом позову, станом на день звернення до суду та не зазначення жодних відомостей щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору, то позивачем у заяві про усунення недоліків позовної заяви зазначено про те, що у даній категорії справ такий спосіб захисту порушених прав як досудове врегулювання спору не передбачений та не є обов`язковим, а що стосується оцінки майна, яке є предметом позову, то позивач не може виконати вказану вимогу через відсутність у неї оригіналів первинних документів, які знаходяться у відповідача, у зв`язку з чим у позовній заяві було заявлено клопотання про витребування у нотаріуса спадкової справи, у якій окрім необхідних документів вказана і вартість майна.
Частиною 1 статті 16 ЦПК України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, лише коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем виконано вимоги ст. 175 ЦПК України, а тому підстав для повернення позовної заяви у суду першої інстанції не було.
У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Шкодяком Ігорем Антоновичем, задовольнити.
Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

       Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський