ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8311/20 Справа № 212/9161/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/9161/19
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Зубакової В.П., 
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,
сторони:
позивачка – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Умріхін Олександр Віталійович, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року, яке ухвалене суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 липня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Умріхін О.В., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась її донька ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2 . 
На даний час ОСОБА_3 є повнолітньою та навчається у Національному технічному університеті України імені І.Сікорського, на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач отримує заробітну плату більше тридцяти тисяч гривень на місяць, має постійно зростаючи майнові статки, що свідчить про можливість надавати доньці матеріальну допомогу, в зв`язку з її навчанням.
У зв`язку із чим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення донькою 23 років. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Умріхін О.В., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки заробітку (доходів) відповідача за період часу з 01.10.2019 року по 21.01.2020 року., посилаючись на порушення судом норм процесуального та морального права.
Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні рішення періоду, коли ОСОБА_3 фактично навчалась на денному відділенні університету, з 01.09.2019 року по 21.01.2020 року, і за це час суд мав стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітньої доньки.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи повнолітня донька ОСОБА_3 припинила навчання, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав 
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 5).
ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 » ( а.с. 4). 
Згідно довідки 493 від 10.10.2019 року, ОСОБА_3 є студенткою ВПІ КПІ імені Ігоря Сікорського першого курсу, групи РЗ-91 денної форми навчання (а.с. 7).
Відповідно до листа КПІ імені Ігоря Сікорського ВПІ від 14.05.2020 року № 1800/67 ОСОБА_3 була зарахована студенткою першого курсу групи РЗ-91 першого(бакалаврського) рівня вищої освіти, спеціальність 061 Журналістика, навчання за договором за рахунок коштів фізичних осіб з 01.09.2019 року наказом № 2253-с від 07.08.2019 року. Відповідно до наказу № 162-с від 27.01.2020 року ОСОБА_3 була відрахована з Видавничо-поліграфічного інституту КПІ імені Ігоря Сікорського за невиконання індивідуального навчального плану з 27.01.2020; на теперішній час не є студенткою Видавничо-поліграфічного інституту (а.с. 42). 
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка звернулась до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення донькою 23 років. 
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Відповідно до ст.199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Забезпечення ж її утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків – батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 (ст. 180 СК України).
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано, при винесенні рішення, періоду коли донька відповідача фактично навчалась в університеті є прийнятними, оскільки, невірний висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову базується на тому, що ОСОБА_3 припинила навчання у навчальному закладі, проте, на момент звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, а саме 29 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 була студенткою ВПІ КПІ імені Ігоря Сікорського першого курсу, групи РЗ-91 денної форми навчання, що також підтверджується матеріалами справи.
Зокрема, відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, також врахувати те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків.
Відповідач працевлаштований, фізично здоровий, а належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу доньці він не надав.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, з відповідачана користь держави, за подання позову підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. та за подання апеляційної скарги позивачкою – 1152,60 грн.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п. п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Умріхін Олександр Віталійович, – задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої динити задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову – 29 жовтня 2019 року до 21 січня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за подання апеляційної скарги позивачкою на користь держави судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят два ) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повне судове рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: