ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року	Львів	Справа № 380/1374/20 пров. № А/857/11901/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М. Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 10 вересня 2020 року (головуючий суддя: Мартинюк В.Я., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення – 11.09.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Галицька районна адміністрація Львівської  міської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг» про  визнання протиправним і скасування розпорядження, –
встановив:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 14.02.2020 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати протиправним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 04.10.2019 № 352 «Про демонтаж трьох кондиціонерів, самовільно встановлених на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1 ».
Обґрунтовують позов тим, що оскаржене розпорядження не відповідає вимогам чинного законодавства. Дії по встановленню кондиціонерів відбулись у 2001 році, коли позивачі не були власниками квартири за адресою АДРЕСА_2 , на момент встановлення кондиціонерів не діяв жодний нормативно-правовий акт, який би забороняв вищевказане. 
Рішенням   Львівського окружного адміністративного суду  від 10 вересня 2020 року позов задоволено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що кондиціонери за адресою АДРЕСА_2 встановлені всупереч вимогам Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджені   наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Також, вказує, що відповідачами, без згоди інших співвласників будинку, встановлено кондиціонери, крім цього,  такі створюють шум та дискомфорт мешканцям будинку.
Представник позивачів, 03.11.2020 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 190390282 від 27.11.2019, співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Балансоутримувачем будинку за адресою АДРЕСА_1 є Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг».
Галицька районна адміністрація Львівської міської ради 04.10.2019 спірним актом індивідуальної дії розпорядилась демонтувати кондиціонери, встановлені на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_3 . 
Це розпорядження приймалось з урахуванням листа третьої особи на стороні відповідача від 09.09.2019 за № 2-27559-31, керуючись Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 та Положенням про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 28 від 01.02.2002, у зв`язку з відсутністю погодженої проектної документації.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії по встановленню кондиціонерів були виконані в час, коли законодавство не містило заборон та обмежень щодо їх встановлення. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно пп. 7 п. «а» ст. 30  Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-VI (далі Закон № 2807-VI) благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Статтею 5 № 2807-VI   встановлено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни (ст. 12 Закон № 2807-VI).
До об`єктів благоустрою населених пунктів   віднесено: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору (ч. 1 ст. 13 Закон № 2807-VI).
Об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством (ст. 14 Закон № 2807-VI).
Згідно до пп. 1 п. 1 ст. 16 Закону № 2807-VI, на об`єктах благоустрою забороняється, зокрема, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.
Відповідно до п. 4.34, 4.49, 4.50 розділу 4 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977 (з наступними змінами та доповненнями) до повноважень Галицької районної адміністрації віднесено, зокрема: здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; надання дозволів на влаштування елементів благоустрою і озеленення у встановленому виконавчим комітетом порядку; розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо). 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи, 09.09.2019 комісією ЛМКП «Айсберг» проведено обстеження технічного стану будинку за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 51), за результатами якого, складено акт, у якому вказано про перепланування, суть якого полягає у втручанні в капітальну стіну дворового фасаду будинку АДРЕСА_1 з влаштуванням кондиціонерів.
Забезпечення нормального функціонування жилих будівель, проведення єдиної технічної політики в житловій сфері регулюють Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005  за № 927/11207 (з наступними змінами та доповненнями) (далі – Правила).
Згідно з пп. 1.4.1 п. 1.4 Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
Підпункт 1.4.2 п. 1.4 Правил передбачає, що переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
Відповідно до пп. 1.4.3 п.1. 4 Правил до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
Підпункт 1.4.4 п. 1.4 Правил вказує, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих, у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкції будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, в розумінні пп. 1.4.2 п. 1.4 та пп.1.4.3 п.1.4 Правил, влаштування позивачами кондиціонерів не є переобладнанням чи переплануванням будинку № 9 по вул. Наливайка у м. Львові.
Крім цього, згідно п. 1.4.6 Правил, власник,  наймач (орендар) жилого будинку,  жилого  чи нежилого  у  жилому  будинку  приміщення,  що припустив самовільне переобладнання або  перепланування,  що  призводить  до  порушення конструктивних   елементів  або  засобів  протипожежного  захисту, зобов`язаний  за  свій   рахунок   привести   це   приміщення   до  попереднього стану. У разі,  якщо самовільне  перепланування  або  переобладнання приводить  до  погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та  порушуються   права   інших   споживачів,   зазначені   роботи виконуються виконавцем послуг,  питання відшкодування вартості цих робіт власником,  наймачем (орендарем) жилого будинку,  жилого  чи нежилого  у  жилому  будинку  приміщення  вирішується  у  судовому порядку.
Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем, ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, не надано належних та допустимих доказів, що позивачі своїми діями допустили настання будь якого, з передбачених п. 1.4.6 Правил, негативних наслідків, зокрема, порушення конструктивних елементів або засобів  протипожежного захисту житлового будинку, погіршення його технічного стану в цілому, чи порушення прав інших жителів будинку, які є правовими підставами для зобов`язання позивачів привести за свій рахунок власне приміщення до попереднього стану.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що Порядок розгляду питань щодо розміщення технічних елементів (пристроїв) ззовні будинків і споруд у м. Львові регулює Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, затверджене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 28 від 01.02.2002 (з наступними змінами та доповненнями) (далі – Положення).
Згідно з п. 2.1. розділу 2 Положення технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови, є: пп. 2.1.1. пристрої та устаткування інженерного забезпечення будинків і транспорту; пп. 2.1.2. пристрої нічного оформлення та освітлення фасадів будинків; пп. 2.1.3. великі радіоприймальні антени, антени супутникового телебачення; пп. 2.14. пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря; пп. 2.1.5. пристрої та устаткування для генерації електроенергії.
Відповідно до пп. 3.1.2. п. 3.1. розділу 3 Положення забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпунктах 2.1.1,     2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5,     на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд – пам`ятках архітектури.
Суд апеляційної інстанції звертає уваги, що оскаржуване розпорядження № 352 від 04.10.2019 (а. с. 6), прийнято відповідачем керуючись Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за № 927/11207 та Положеннями про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, затверджене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 28 від 01.02.2002.
Згідно матеріалів справи, кондиціонери були встановлені ОСОБА_3 20 грудня 2001 року (колишнім власником квартири за адресою АДРЕСА_2 ), що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт до договору на виконання робіт № 12.11/01 від 11.12.2001 (а. с. 12-13).
Тобто, на момент коли на фасаді будинку АДРЕСА_1 були встановлені кондиціонери, а ні Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, а ні Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, затверджене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 28 від 01.02.2002, ще не були прийняті, що унеможливлює їх застосування до спірних правовідносин.
За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, в контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що кондиціонери було встановлено у період, коли законодавство не містило заборон та обмежень щодо їх встановлення. 
Покликання апелянта в апеляційній скарзі, що один з чотирьох встановлених кондиціонерів - «PANASONIC INVERTER» 2013 року випуску, а тому такий не може бути встановлений в грудні 2001 року, судом апеляційної інстанції не приймається до уваги. Оскільки, в оскаржуваному розпорядженні, відповідач вказав про демонтаж трьох кондиціонерів за адресою АДРЕСА_2 . Однак, у спірному розпорядженні не конкретизовано, які саме кондиціонери необхідно демонтувати та якого року випуску.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки у відповідача не виникло   правових підстав для видання спірного розпорядження щодо демонтажу розміщених позивачем технічних елементів (кондиціонерів). Так як, такі не набули статусу самовільно встановлених, а тому, розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 04.10.2019 № 352 «Про демонтаж трьох кондиціонерів, самовільно встановлених на дворовому фасаді будинку АДРЕСА_1 », видано відповідачем протиправно і підлягає скасуванню.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Апеляційна скарга Галицької районної адміністрації Львівської міської ради не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст.  313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 10 вересня 2020 року у справі № 380/1374/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 20.11.2020.