ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22555/19                                                 Головуючий у І інстанції - Кармазін О.А.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

     В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
1) визнати протиправними дії Відповідача щодо врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії з 01.10.2017;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком Позивачу з 01.10.2017, обрахувавши її розмір із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% та провести індексацію пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 124.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, замість 1,35%. У зв`язку з цим основний розмір пенсії знизився до 2035,04 грн., однак була донарахована доплата 122,83 грн. і в сумі розмір пенсії з надбавками став становити 2186,91 грн.
Позивач зазначає, що відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону № 1058, у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Тобто, на думку Позивача, в п. 4 не сказано що до старого розміру пенсії встановлюється доплата. Отже, як зазначає Позивач, Відповідач неправомірно встановив доплату до старого розміру.
Зазначає також, що 20.02.2019 була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019». Згідно п. 2 постанови, було установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Позивач наголошує, що Відповідачем було здійснено перерахунок (індексацію) пенсії згідно   п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 124, після чого основний розмір пенсії Позивача збільшився, однак, зменшена доплата до старого розміру пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти  нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що перерахунок пенсії повинен бути здійснений із застосуванням величини одного року страхового стажу 1,35%, оскільки застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1% є обмеженням та зменшенням розміру пенсії, призводить до звуження змісту та обсягу його права на пенсійне забезпечення та порушує статтю 22 Конституції України.
На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, та зазначає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим.
Також на адресу суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , в якій він посилається на те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  , у разу якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, проте в даному пункті не сказано, що до старого розміру пенсії встановлюється доплата, отже, на думку Позивача, Відповідача неправомірно встановив доплату до старого розміру.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311  КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1  ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.04.2019 Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою у якій наполягав на проведенні перерахунку з 01.01.2017 із застосуванням коефіцієнту 1,35%. 
З 01.10.2017 було здійснено перерахунок пенсії Позивача з застосуванням коефіцієнту 1%. При перерахунку пенсії був застосований коефіцієнт 1,35%. 
У листі від 24.05.2019 за № 110767/02/К-7415ГУ ПФУ надало детальну відповідь щодо нарахування пенсії Позивачу (а.с. 12). 
Зазначено, що пенсія за віком призначена з 29.12.2015 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 37 років 8 місяців 11 днів та заробітної плати, визначеної за періоди з 01.01.1991 - по 31.12.1995 та з 01.07.2000 по 28.02.2010. 
Коефіцієнт страхового стажу, з урахуванням величини оцінки одного року стажу - 1,35%, становив 0,50850. Пенсію обчислено 2960,62 грн. * 1,43521 * 0,50850 = 2160,67 грн.
Звертається увага на прийняття Закону від 03.10.2017 № 2148, який набрав чинності 11.10.2017, яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Звернута увага на зміст п. 4-3 Прикінцевих положень Закону.
Зазначено, що у зв`язку з цим з 01.10.2017 проведено відповідний перерахунок та пенсію Позивача обчислено: 3764,40 * 1,43521 * 0,37667 = 2035,04 грн.
Звернута увага на положення п. 4 Розділу 15 Прикінцевих положень щодо виплати пенсії у раніше встановленому розмірі, якщо внаслідок перерахунку вона зменшується.
Щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України №  124 звернута увага, що з 01.03.2019 проведено автоматизований перерахунок пенсії.
Наведено змін розміру складових пенсії: 
з 01.10.2017 - основний розмір 2035,04 грн., доплата за наднормовий стаж 29,94 грн., доплата до розміру пенсії до 01.10.2017 122,83 грн., а всього 2186,91 грн.;
з 01.03.2019 - основний розмір 2381,00 грн., доплата за наднормовий стаж 29,04 грн., а всього 2410,94 грн.;
з 01.04.2019 - основний розмір 2407,29 грн., доплата за наднормовий стаж 44,91 грн., а всього 2452,20 грн.
Не погоджуючись із діями Відповідача при врахуванні величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії з 01.10.2017, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що під час перерахунку пенсії Позивача з 01.10.2017 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% Відповідач діяв правомірно, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно  ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього  Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1.35%) за формулою наведеною в статті.
Пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Пунктом 4-4  Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  передбачено, що з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Аналіз вищезазначених норм  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  свідчить про те, що у разі перерахунку призначених пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу - 1%, а у разі призначення пенсії, застосовується величина 1,35%.
Пенсія була призначена Позивачу відповідно до положень  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  до набрання чинності  Законом № 2148-VIII, у зв`язку з чим підлягала перерахунку з 01.10.2017 року з урахуванням пункту 4-3  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Колегія суддів звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.
З 01.10.2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.
Відповідно до ч. 3  ст. 22 Конституції України, яку Позивач вважає порушеною, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).
Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014. В зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою  статті 17 Конституції України  є найважливішою функцією держави.
Також відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Натомість жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного з 01.10.2017 року перерахунку пенсії, розмір пенсії Позивача зменшився. Навпаки, розмір пенсії збільшився, а тому звуження обсягу його прав і свобод не відбулось.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів не вважає, що п. 4-3  Прикінцевих положень Закону №1058-ІV  не відповідає  ст. 22 Конституції України. 
Відтак, доводи Позивача про звуження його прав та погіршення становища внаслідок застосування Відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.
Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, перерахунок пенсії Позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017 року, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3  Прикінцевих положень Закону № 1058, що виключає зворотну дію закону в часі.
Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у Відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії Позивачу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% Відповідач діяв правомірно, а тому відсутні й правові підстави для задоволення позову.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242,   243,   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2020 року -  без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.    

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                         О.М. Оксененко