ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10606/20	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/844/20 	Доповідач - Щавурська Н.Б.	
Категорія - 304090000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Щавурська Н.Б. 
суддів -  Парандюк Т. С., Сташків Б. І., 
секретаря - Боднар Р.В.,
сторін - представника Акціонерного товариства "Універсал Банк" Багрія Ю.М.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року, постановлену суддею Грицай К.М. у цивільній справі № 607/10606/20 за заявою акціонерного товариства "Універсал Банк" про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:
       У червні 2020 року АТ "Універсал Банк" звернулося до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме, - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
       В обґрунтування поданої заяви зазначило, що Банком подано до суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 867, 20 дол. США та судового збору в розмірі 2 102, 00 грн і невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вищевказаного майна, може утруднити або зробити неможливим виконання у майбутньому прийнятого судового рішення.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ "Універсал Банк" просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи й винести нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. 
       Вважає висновки суду першої інстанції в частині відсутності реальної загрози в невиконанні чи утрудненні виконанні можливого рішення про задоволення позову та щодо невідповідності виду забезпечення позову принципу співмірності позовних вимог такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
       При цьому, звертає увагу не те, що оскільки відповідачами не вживаються жодні заходи, спрямовані на погашення заборгованості, розмір якої є значним і постійно продовжує зростати, то є ймовірність того, що з метою уникнення стягнення заборгованості власник будинку ОСОБА_1 за час розгляду справи може приховати належне їй майно, продати, знищити тощо, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а тому, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення існує. Доказом цього вважає й дії відповідачів, пов`язані з пасивним реагуванням відповідачів на дії Банку щодо проведених переговорів і роз`яснень; невизнання ними позову; випадково почута представником Банку телефонна розмова відповідача з приводу можливості продажу будинку.
       Також, з урахуванням прохання банку заборонити вчиняти будь-які дії щодо відчуження будинку в межах ціни позову в сумі 1 867,20 дол. США вважає й безпідставними висновки суду що стосуються невідповідності виду зебезпечення позову принципу співмірності позовних вимог. 
       Звертає увагу й на те, що заборона вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, не позбавляє відповідача права на проживання у ньому, не перешкоджає його господарській діяльності та не порушує життєво-необхідних інтересів, а буде гарантією для Банку щодо виконання у майбутньому рішення суду.
       Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.
       Представник апелянта АТ "Універсал Банк" Багрій Ю.М. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній; просив її задовольнити. 
       Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України дає суду апеляційної інстанції підстави провести розгляд справи в їх відсутності.
       Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Судом встановлено, що АТ "Універсал Банк" звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 867, 20 дол. США та судового збору в сумі 2 102, 00 грн.
       Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, 14.08.2007 року між АТ "Універсал Банк" (правонаступник - ВАТ "Банк Універсальний") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 11/329-К, згідно якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 8 500, 00 дол. США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 14.08.2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,45% процентів річних, термін кредиту - 240 місяців, валюта кредиту - долар США. Взяті на себе зобов`язання за даним кредитним договором відповідач не виконує. В обумовлені терміни кредитні кошти не повертає, щомісячну сплату відсотків за користуванням кредитом не сплачує, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 1 867, 20 доларів США.
       Провадження у вказаній цивільній справі не відкрите.
       Належне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вищевказаним кредитним договором, було забезпечено договором іпотеки нерухомого майна від 14.08.2007 року, згідно якого передано в іпотеку Іпотекодержателю двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить Іпотекодавцю-Позичальнику та Іпотекодавцям - Майновим поручителям на праві власності в рівних частках, а також - договором поруки № 11/329-п, укладеним того ж числа з ОСОБА_1 .
       Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
       Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі, забороною вчиняти певні дії.
       За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.
       Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.        
       Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
       Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
       Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
       Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
       Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
       Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.        
       Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
       Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
       Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих мотивів, яким чином здійснення відповідачем ОСОБА_1 дій щодо розпорядження житловим будинком призведе до утруднення чи невиконання можливого рішення про задоволення позову, а також - з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору. 
       Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.        
       Встановивши, що виконання зобов`язань ОСОБА_2 , окрім поруки ОСОБА_5 забезпечено, в тому числі, й іпотекою квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 і майновим поручителям ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві власності в рівних частках і що не позбавляє позивача задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на іпотечне майно (чи його частку, розмір якої співмірний з розміром боргу), суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав вважати, що внаслідок не вжиття заходів для забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження належним їй на праві власності будинком по АДРЕСА_1 , виконання рішення про задоволення позову та стягнення боргу з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 може бути в майбутньому утруднене чи таке рішення неможливо буде виконати.
       Крім цього, з урахуванням відсутності в матеріалах доказів (ринкової вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, належного на праві власності ОСОБА_1 ), вірними є й висновки суду першої інстанції щодо неможливості вважати обраний позивачем спосіб забезпечення позову (заборона відчужувати будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 155, 9 кв. м і житловою площею- 90, 5 кв. м) співмірним із предметом спору, в якому розмір боргу складає 1 867, 20 дол. США.         
       Доводи апеляційної скарги АТ "Універсал Банк" щодо невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та неврахування факту існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в майбутньому з посиланням на те, що відповідачами не вживаються жодні заходи, спрямовані на погашення заборгованості, розмір якої є значним і постійно продовжує зростати, вони не реагують на дії Банку щодо проведених переговорів і роз`яснень, не визнають позову, представником Банку випадково почуто телефонну розмову відповідача з приводу можливості продажу будинку, а також в частині дотримання Банком принципу співмірності обраного способу забезпечення позову з посиланням на те, що прохання банку стосувалося заборони вчиняти відповідачу будь-які дії щодо відчуження будинку в межах ціни позову в сумі 1 867,20 дол. США колегія суддів відхиляє, як такі, що спростовуються матеріалами справи, яким судом першої інстанції надано вірну оцінку та які додаткового обґрунтування не потребують. Крім цього, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що прохальна частина заяви не місить інформації про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будинку в межах ціни позову, а навпаки - позивач просить забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження всього будинку, доказів про вартість якого матеріали справи не містять. Також, АТ "Універсал Банк" не обґрунтовано причин неможливості виконання рішення суду за рахунок переданої в іпотеку двокімнатної квартири, 1/3 якої належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 за позовом, який Банк просив забезпечити, звернувшись за даною заявою, а решту 2/3 - його батькам (майновим поручителям за договором іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_2 ).
       Таким чином, виходячи з оцінки доводів Банку щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості та співмірності вимог щодо забезпечення позову та доказів, наданих в їх обґрунтування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
       У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд
                                        ПОСТАНОВИВ :
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк"- залишити без задоволення.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року - залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Дата складання повного судового рішення 09 вересня 2020 року.

Головуючий 
Судді