КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року
 
справа №752/21359/19
                                         
провадження № 22-ц/824/9625/2020   
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,
при секретарі: Русинчук І.І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року, постановленого під головуванням судді Колдіної О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено.
Збільшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.04.2015 р., стягнувши з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки усіх видів доходу (заробітку) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. 
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
В поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що встановлена рішенням суду від 02.04.2015 року сума аліментів в розмірі 2400 грн щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 є достатньою для забезпечення необхідних потреб дитини. Зазначає, що встановлена рішенням сума аліментів в розмірі 2400 грн є більшою за встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Крім того, судом не досліджено докази, що підтверджують матеріальний стан позивача його зміну, починаючи з 02.04.2015 року. Також зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, постановленого в 2015 році, визнано спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 , в якій проживає позивач із дитиною, у зв`язку із чим відповідач позбавлений можливості розпоряджатись своєю часткою на власний розсуд. 
Крім того, зазначає про наявність в нього кредитних зобов`язань, у зв`язку із чим не має матеріальної можливості сплачувати більшу суму аліментів.
В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір визначених судом аліментів не є достатнім для належного матеріального забезпечення дитини.
Колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.04.2015 року частково задоволено  позовні  вимоги ОСОБА_1 , присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2004 року народження, в твердій грошовій сумі в розмірі 2400 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (23.12.2014 р.) по повноліття дитини.  
Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що не заперечується сторонами.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що неповнолітній син  потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
          Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ОСОБА_2 з 2017 року має постійне місце роботи, його заробіток за останні 9 місяців становить 497 858,45 грн, тобто станом на 2019 рік середньомісячна заробітна плата відповідача становить 55 317 грн. Таким чином, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулась зміна обставин, а саме покращення майнового стану відповідача.
Посилання апелянта на наявність в нього боргових зобов`язань не звільняє його від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання ним умов договорів чи наявність рішення суду про стягнення з відповідача відповідних сум. 
Посилання в апеляційній скарзі на неможливість розпоряджатись Ѕ квартири, та отримувати дохід від здачі її в оренду, оскільки в ній проживають відповідач разом із дитиною, колегія суддів не приймає, оскільки апелянт  не надав до суду договір, укладений між ним та позивачкою щодо використання нерухомого майна в рахунок сплати аліментів.
 Посилання відповідача про те, що аліменти, встановлені у розмірі 2400 грн є більшими за 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та є достатнім, колегія суддів не приймає, оскільки наявність постійного місця роботи дає підстави для визначення розміру аліментів у частці від доходу, як заявлено в позовних вимогах.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач 
 
Судді