ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18128/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М. за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України  на рішення Окружного адміністративного суду від 02  березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1   до Міністерства внутрішніх справ України  про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся  до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення відповідача щодо повернення матеріалів щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 для усунення недоліків, а саме: з підстави, що інвалідність встановлено 02.12.2015, а постанова Військово-лікарської комісії винесено 11.01.2016;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.
У обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про протиправність прийнятого МВС України рішення про повернення заяви щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи та доданих до неї матеріалів на доопрацювання. Позивач вважає мотиви, що були покладені відповідачем в основу такого рішення, безпідставними та незаконними. 
Рішенням Окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року  позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення разом з листом від 23.08.2018 вих. №12155/05/15-2018 матеріалів за зверненням позивача з питання призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України з доданими до нього матеріалами щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до     Закону України «Про міліцію» та Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків цього рішення суду.
У решті позову відмовлено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для повернення матеріалів за зверненням позивача про призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання, без прийняття одного із передбачених у п. 9 Порядку №850 рішень по суті заяви позивача.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Скаржник мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції належним чином не встановив, що вирішення питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам ДДСО при МВС України, у тому числі ОСОБА_1 , належить до компетенції Департаменту поліції охорони Національної поліції України. Також, з посиланням на постанову Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 357/1734/17, зазначив, що другу групу інвалідності позивачу встановлено 02.12.2015, тобто після набрання чинності законом України «Про Національну поліцію» (07.11.2015).  Таким чином, за наявності підстав, одноразова грошова допомога може бути призначена ОСОБА_1 відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Позивач відзив на апеляційну скарг  не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2018 у справі №826/1383/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 та постановою Верховного Суду від 31.10.2019, визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду по суті матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Постановою Кабінету Міністрів №850 від 21.10.2015. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, із врахуванням висновків даного рішення. 
Під час розгляду справи №826/1383/18 суд встановив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та 22.04.2010 звільнений з посади заступника начальника Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України.
За даними виписки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 02.12.2015 серії АВ №0198218 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 02.12.2015 серії АГ №007327 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Постановою Військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 11.01.2016 підтверджено факт того, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Позивач звернувся до Департаменту поліції охорони Національної поліції України, яке є правонаступником Управління Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, де позивач проходив службу, із заявою від 06.07.2017 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності.
Листом від 06.07.2017 позивачу повернуто документи для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності на дооформлення і проінформовано, що виплату буде здійснено в порядку черговості відповідно до дати прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення щодо її виплати, але не пізніше двох місяців з дня прийняття такого рішення.
Листом від 12.10.2017 №24-181 Департамент поліції охорони Національної поліції України направив документи про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби, до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України.
Листом від 27.10.2017 №15/2-3848 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повідомив, що вказані документи було повернуто на адресу Департаменту поліції охорони Національної поліції України без розгляду з роз`ясненням, що одноразова грошова допомога колишнім працівникам Державної служби охорони повинна здійснювати поліція охорони з дотриманням визначеного законодавством порядку фінансування, а видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони у Державному бюджеті України для Міністерства внутрішніх справ не передбачені, покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватись поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень.
Листом від 07.11.2017 №14-181/1/43/06/01-2017 Департамент поліції охорони Національної поліції України проінформував позивача про те, що виплата йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності буде можлива за умови затвердження Міністерством внутрішніх справ України висновку, згідно з Порядком №850 та надходження коштів з Державного бюджету України до Департаменту.
Департамент поліції охорони Національної поліції України у відповідь на адвокатський запит адвоката Гардецького О.А. листом від 18.12.2017 №18аз/43/6/01/2017 надав копію висновку про призначення одноразової грошової допомоги та розрахунку потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності позивачу, які направлялись до МВС України. Згідно із розрахунком від 11.10.2017 позивачу підлягає призначенню одноразова грошова допомога у розмірі 275 600 грн.
У зв`язку з допущенням Міністерством та Департаментом поліції охорони Національної поліції України бездіяльності у вирішенні питання про виплату одноразової грошової допомоги позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із відповідним позовом.
За наслідками розгляду вказаного позову позивача Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято згадане рішення суду від 16.03.2018 у справі №826/1383/18, що набрало законної сили з 13.06.2018.
Приймаючи вказане судове рішення у справі №826/1383/18, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про допущення МВС України протиправної бездіяльності, що виразилась у неприйнятті жодного передбаченого законодавством рішення по суті порушеного заявником (позивачем) питання стосовно призначення і виплати йому спірної грошової допомоги. Поряд з цим, суд констатував, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні спірної грошової допомоги є виключною компетенцією Міністерства.
З текстів листа МВС України від 23.08.2018 №12155/05/15-2018, а також листів МВС України від 12.09.2018 №15/2-239 та Департаменту Державної служби охорони МВС України від 27.09.2018 №25, що адресовані представнику позивача - адвокату Мустіпан О.В., вбачається, що МВС України повідомило про вжиття наступних заходів на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2018 у справі №826/1383/18. Міністерство повторно розглянуло Висновок ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України про призначення згідно із Законом України «Про міліцію» одноразової грошової допомоги  у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції. За результатами розгляду зазначених матеріалів Міністерством своїм листом від 23.08.2018 №12155/05/215-2018 повернуло до Національної поліції України матеріали щодо повторного розгляду звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності для приведення таких у відповідність до вимог законодавства у зв`язку з виявленням недоліків.
Зокрема,   Міністерство  у листі від 23.08.2018 №12155/05/15-2018 повідомило, що позивач проходив службу на посаді заступника начальника Департаменту Державної служби охорони при МВС України, а тому належав до категорії працівників міліції охорони. За даними Відмітки органу внутрішніх справ позивач проходив службу з 16.01.1981 по 22.04.2014. З наданої копії виписки із акта огляду МСЕК №0198218 від 02.12.2015 Міністерство з`ясувало, що ІІ групу інвалідності заявникові було встановлено 02.12.2015, тобто вже після звільнення зі служби. У затвердженому висновку ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України зазначено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з подією, що сталася «у період проходження служби», що суперечить інформації, зазначеній у виписці з акта огляду МСЕК. Поряд з цим, до матеріалів позивачем долучено копію постанови ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Київській області» від 11.01.2016, якою встановлено зв`язок захворювань заявника з проходженням служби в органах внутрішніх справ та ступінь придатності його до військової служби станом на час звільнення зі служби - 22.04.2010, що суперечить інформації, зазначеній у Відмітці органу внутрішніх справ. Посилаючись на один із пунктів Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, Міністерство дійшло висновку, що причинний зв`язок інвалідності позивача повинен був виноситися на підставі попередньо винесеної постанови ВЛК. Натомість, інвалідність заявникові встановлено 02.12.2015, а   постанову ВЛК винесено 11.01.2016, тобто вже після установлення інвалідності. Додатково посилаючись на зміст п. 4 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, та п. 27 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615, Міністерство акцентувало увагу на відсутності у наданих для розгляду матеріалах інформації про наявність чи відсутність попередніх оглядів МСЕК позивача та про наявність чи відсутність виплат Державною службою охорони при МВС України одноразової грошової допомоги. З огляду на вищенаведене, МВС України дійшло висновку про відсутність можливості розглянути згідно з Порядком №850 питання про призначення заявникові одноразової грошової допомоги.
У зв`язку з цим Департамент поліції охорони Національної поліції України своїм листом від 18.09.2018 №4505/43/3/01-2018 повернув матеріали звернення заявнику (позивачу).
Не погоджуючись із правомірністю таких дій Міністерства позивач звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволення позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.
До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано  ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ     (далі - Закон №565-ХІІ).
Так, згідно з ч. 6 ст. 23 Закону №565-ХІІ (у редакції Закону України від 03.11.2006 №328-V) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Відповідно до Закону України від 13.02.2015 №208-VIII, який набрав чинності 12.03.2015, редакція ч. 6  ст. 23 Закону №565-ХІІ була викладена наступним чином: «У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.».
В той же час,  Закон №565-ХІІ  втратив чинність 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності     Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII). При цьому, в п. 15 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 №900-VIII) встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності     Законом України «Про Національну поліцію».
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за позивачем, який проходив службу у підпорядкованому МВС України на той час Департаменті державної служби охорони та якому встановлено інвалідність 02.12.2015, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої     ст. 23 Закону України «Про міліцію».
Такий підхід щодо застосування норм права реалізовано Верховним Судом, зокрема, в постановах від 07.03.2018 у справі №464/5571/16-а, від 21.06.2018 у справі №822/31/18, від 28.08.2018 №804/6297/17, від 26 травня 2020 року № 281/490/17.
Крім того, переглядаючи в порядку касаційного провадження справу №826/1383/18, Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 зазначив, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Отже, посилання скаржника в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у справі № 357/1734/17, та твердження про те, що оскільки позивач отримав другу групу інвалідності 02.12.2015, тобто після набрання чинності законом України «Про Національну поліцію» (07.11.2015), то одноразова грошова допомога може бути призначена ОСОБА_1 відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними.
Крім того, обставини справи № 357/1734/17 відмінні від обставин у розглядуваній справі, оскільки позивач у № 357/1734/17  набула право на отримання одноразової грошової допомоги  в період дії Закону України «Про Національну поліцію»  (інвалідність встановлена з 09.09.2016)  та на час звільнення була поліцейським, натомість, у справі 640/18128/18 позивач   звільнений з посади працівників органів внутрішніх справ до втрати чинності Закон України "Про міліцію", тому до спірних відносин щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги не застосовуються норми статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Також повернення МВС матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги не ґрунтувалось на неможливості призначення такої допомоги у зв`язку із наявністю права для її отримання на підставі ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. (далі - Порядок №850) визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого     законом     для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
За змістом положень п.п. 7, 8 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Згідно п. 9 зазначеного Порядку МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, Порядком не передбачено можливості повернення МВС України на доопрацювання поданих заявником документів і висновку керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, щодо виплати грошової допомоги. Такий висновок суду щодо тлумачення змісту Порядку кореспондуються із правовою позицією Верховного Суду, що наведена у його постанові від 05.02.2020 у справі №580/103/19.
Конституція України у частині другій статті 19 закріплює правило, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією     та законами України.
За наведеного, колегія суддів вважає, правильним висновок суду першої інстанції, що дії відповідача - МВС України щодо повернення у вересні 2018 року матеріалів за заявою позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги до Департаменту для перенаправлення заявнику не можна визнати такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією та законами України.
Що стосується доводів відповідача про неможливість розгляду по суті матеріалів за зверненням позивача, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів належними документальними доказами наявності обставин, які б могли перешкодити МВС України прийняти рішення за отриманими матеріалами.
Так, на розгляд МВС України окрім заяви позивача від 11.07.2018 та позитивного Висновку ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України також подані довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0007327, видана 02.12.2015 Обласною медико-соціальною експертною комісією МСЕК №1 на підставі акта огляду МСЕК №17, та постанова Військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 11.01.2016 №4/Зв. Крім того, на дослідження МВС України подана виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0198218, видана 02.12.2015 Обласною медико-соціальною експертною комісією МСЕК №1 на підставі акта огляду МСЕК №17.
За результатами дослідження цих документів (копії яких наявні у матеріалах розглядуваної судової справи) суд першої інстанції правильно встановив, що такі документи містили відомості про дату встановлення полковнику міліції позивачу інвалідності ІІ групи - 02.12.2015, причину інвалідності - захворювання, пов`язане саме з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та відомості про проходження огляду МСЕК вперше. Такі документи не суперечили один одному за своїм змістом та змісту норм Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317.
Також зі змісту поданих позивачем до суду документів, а саме: копій довідок Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» від 17.12.2015 №8127 та Київської обласної дирекції Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» від 10.12.2015 №04-04/1500 з відмітками про засвідчення таких вірним оригіналам Головою ліквідаційної комісії Департаменту Державної служби охорони при МВС України Тютюн В.М., вбачається, що при підготовці та оформлені висновку щодо виплати грошової допомоги позивачу Департаментом встановлені обставини неотримання позивачем страхових сум з державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів та підрозділів внутрішніх справ.
Щодо обставин існування чи відсутності випадків виплати позивачу у період до липня 2018 року сум одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою останнім меншого відсотку працездатності МВС України мала бути обізнаним, оскільки в силу Порядку №850 питання про призначення вказаної грошової допомоги працівникам міліції є виключною компетенцією МВС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання Міністерства на невідповідність дати звільнення позивача зі служби, що зазначена у Відмітці органу внутрішніх справ (22.04.2014) та у постанові ВЛК від 11.01.2016 (22.04.2010) є необґрунтованим, оскільки відповідачем не доведено нормативно та документально, що вказана обставина могла вплинути на вирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням встановлення йому дати інвалідності вже після звільнення зі служби.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав для повернення матеріалів за зверненням позивача про призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання, без прийняття одного із передбачених у п. 9 Порядку №850 рішень по суті заяви позивача.
Посилання скаржника на те, що вирішення питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам ДДСО при МВС України, у тому числі ОСОБА_1 , належить до компетенції Департаменту поліції охорони Національної поліції України, не заслуговує на увагу, оскільки Верховний Суд у  постанові від 31.10.2019 у справі №826/1383/18     зазначив, що обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно з ч. 1  ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року  - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня  2020 року.

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 О.Є.Пилипенко	
 	 Я.М.Собків