Справа № 441/895/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф. 
Провадження № 33/811/891/20                                         Доповідач:Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 16 червня 2020 року, -
з участю правопорушника ОСОБА_1 , -
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді ОСОБА_1 , 26 травня 2020 року о 17 год. 35 хв., у с. Галичани, Городоцького району, Львівської області, у порушення вимог п.2.5. «Правил дорожнього руху», керував автомобілем «ВАЗ 21099» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушення норм матеріального та процесуального права.
Наголошує, що в своїх пояснення в суді першої інстанції звергав увагу на те, що дійсно вживав спирті напої 26 травня 2020 року, однак транспортним засобом не керував, що стало причиною його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтвердив і свідок ОСОБА_2 , однак дані доводи суд оцінив критично, вважаючи їх суперечливими і такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку відсутності в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом. 
Просить скасувати постанову Городоцького районного суду Львівської області від 16 червня 2020 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАІІ за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналізуючи зміст постанови місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та протокол про адміністративне правопорушення, вважаю, що як інспекторами поліції при складанні протоколу так і суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, вищезазначені вимоги закону дотримані не були, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Як вбачається, з матеріалів справи, суд І інстанції, як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП зазначає протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №089053 від 26 травня 2020 року; акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і корінець направлення для огляду на стан сп`яніння від 26 травня 2020 року та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Разом з тим, жоден із зазначених у судовому рішенні доказів не свідчить про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Місцевий суд, обмежившись виключно вищенаведеним, залишив поза увагою обставини, які слід було дослідити та врахувати для постановлення законного рішення.
Так, за ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є керування особою транспортним засобом. Інші ознаки є похідними. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, навіть за наявності будь-яких з перелічених вище, в тому числі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 як в суді першої, так і апеляційної інстанції заперечив факт керування при обставинах зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення автомобілем марки «ВАЗ 21099» н.з. НОМЕР_1 26 травня 2020 року о 17 год. 35 хв. та зазначив, що у зв`язку з цим, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Наведене узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_2 в суді першої інстанції.
Крім цього, з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачається, що осанні були присутні під час відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та накладення стягнення на ОСОБА_1 , місцевий суд допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суть, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.
Відповідно до положень ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з наведеного, висновок судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не знайшов свого підтвердження, а тому постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.
Постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 16 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду             Галапац І.І.