33/804/626/20 
                                                                                263/9949/20

                                                                 Суддя 1-ої інстанції Киян Д.В.
         Суддя доповідач – Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року                                                                                                      м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , його захисника Бодягіна І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Інтерфіш Плюс» на посаді матроса на риболовецькому судні, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - 

УСТАНОВИЛА:

З постанови суду вбачається, що 09.08.2020 р. о 23-28 год. в Донецькій області                           м. Маріуполь, Центральний район, по вул. Бахчиванджи, буд. 21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. В присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
          В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова суду незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції порушив його права, оскільки провів судовий розгляд за його відсутності. Зауважує, що працівниками поліції на нього вчинювався тиск при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення та було порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказує, що у поліцейських не було підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, адже його не відсторонили від керування транспортним засобом. Просить постанову скасувати, провадження у справі закрити. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши                 ОСОБА_1 , його захисника Бодягіна І.Б., які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги,  вважаю, що слід скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому  порядку  медичний  огляд  для  визначення стану  алкогольного  сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Ст. 130 КУпАП прямо встановлено адміністративну відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 288594 від 10.08.2020 року (а.с. 3);
- довідкою про непритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (а.с. 2);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких водій                 ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився (а.с. 5);
- рапортом поліцейського Сафонова Д. (а.с. 6);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2954060 від 09.08.2020 р. (а.с. 4);
- відеозаписом з місця події адміністративного правопорушення за участю     ОСОБА_1 (а.с. 7);
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,  затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема ознаками наркотичного сп`яніння згідно п. 4 р. 1 вищевказаної інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1   вбачається, що поліцейським було визначені ознаки наркотичного сп`яніння останнього, а саме:  звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Таким чином, поліцейським було встановлено наявність ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а отже були законні підстави для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України  від 17 грудня 2008 р. № 1103, у  разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Особа, яка керує транспортним засобом повинна мати відповідний дозвіл від органів державної влади. Даний дозвіл за своєю зовнішньою формою представляється як водійське посвідчення. Процедура його отримання регламентована таким чином, що особи, які бажають стати водіями повинні знати ПДР та їх дотримуватися. Так, п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Сама правова природа цієї норми має імперативний характер та зобов`язує кожного, хто має дозвіл на керування транспортними засобами неухильно дотримуватись цього пункту. Таким чином, ОСОБА_1 повинен знати ПДР та їх виконувати. Крім того, ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
Посилання апеляцінйої скарги щодо порушення судом права ОСОБА_1 бути присутнім під час судового розгляду його справи про адміністративне правопорушення є безпідставними з огляду на наступне.
Справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 13 серпня 2020 року. Судові засідання були призначені  на 24.08.2020 року, 25.09.2020 року, 09.10.2020 року, 21.10.2020 року, 03.11.2020 року, однак внаслідок тривалого ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи про адміністративне правопорушення судовий розгляд не був розпочатий. На судове засідання, призначене на 03.11.2020 року ОСОБА_1 не з`явився та подав заяву про відкладення розгляду справи через канцелярію Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, тобто ОСОБА_1 з`явився до приміщення суду першої інстанції в призначений день та час, однак ігноруючи своє диспозитивне право бути присутнім під час судового розгляду, ним не скористався, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відстуності ОСОБА_1 . На копії листка непрацездатності, наявному в матеріалах провадження, відсутня печатка лікувальної установи та печатка лікаря, який відкривав листок непрацездатності серії НОМЕР_2 . Таким чином, доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 на лікарняному, що перешкодило б йому приймати участь в судовому засіданні 03.11.2020 року матеріали провадження не містять, тому суд першої інстнації обгрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік статей КУпАП, розгляд справ за якими передбачає імперативну вимогу участі особи, що притягається до адмінітсративної відповідальності. Ст. 130 КУпАП до цього вичерпного переліку не входить, тому розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП можливий за відстуності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.  
Відносно доводів апеляційної скарги щодо незаконності дій поліцейського слід звернути увагу на наступне. Ані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не надав жодних доказів щодо оскарження протизаконних, на його думку, дій працівників поліції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Застосування або незастосування заходу забезпечення у вигляді відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може свідчити про доведеність або недоведеність вини особи, оскільки даний захід застосовується з превентивною функцією запобігти вчиненню адміністративного правопорушення. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи. 
Суд першої інстанції  відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції немає. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову  Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 -  залишити без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      В.В. Куракова