ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/1104/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)
                      суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М. 
Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.
Представники сторін:
від позивача: Ромащенко К.В., довіреність №б/н  від 07.02.2020 р.,  адвокат;
представник відповідача двічі у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином
розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігамма", м. Дніпро  та Нікопольської міської ради, м. Нікополь 
на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2020 року (суддя Фещенко Ю.В.) у справі №904/1104/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігамма", м. Дніпро 
до Нікопольської міської ради, м. Нікополь 
про визнання недійсними пунктів 1 та 2 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 року № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області" 

ВСТАНОВИВ:

          Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дігамма» звернувся  до Нікопольської міської ради  із позовом, в якому просив визнати недійсним   пункт 1 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області" в частині встановлення трирічного строку оренди земельної ділянки по вулиці Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області  та  пункт 2 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області". 
          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2020 року  позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дігамма» - задоволені частково.
          Суд визнав недійсним пункт 2 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області".
  У задоволенні вимог про визнання недійсним пункту 1 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області" в частині встановлення трирічного строку оренди земельної ділянки по вулиці Шевченка, 223 у м.Нікополі Дніпропетровської області -  суд відмовив.
Не погодившись  з рішенням  суду,  з апеляційними скаргами  звернулись   позивач та відповідач.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю « Дігамма», в своїй апеляційній скарзі просив   рішення суду першої інстанції в незадоволеній частині вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заявлених вимог.
В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на порушення  судом норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним пункту 1 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/УІІ «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дігамма» в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області» в частині встановлення трирічного строку оренди земельної ділянки по вулиці Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області.
Зокрема, судом першої інстанції не було встановлено та надано вичерпної оцінки фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для Позивача негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень,  допустивши при вирішені спору в частині позовних вимог про визнання недійсним пункту 1 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/УІІ «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дігамма» в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області» в частині встановлення трирічного строку оренди земельної ділянки по вулиці Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області - грубі порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення в цій частині позову.
Також апелянт не погоджується з судом першої інстанції щодо того, що визначення строку оренди, на який передається земельна ділянка в користування (укладається договір оренди), є виключними дискреційними повноваженнями Відповідача і межі такої дискреції встановлені в ст. 93 ЗК України, оскільки такі твердження прямо суперечать нормам чинного законодавства України.
Відповідач – Нікопольська міська рада в своїй апеляційній скарзі просив рішення суду в задоволеній частині  скасувати та ухвалити  в цій частині нове рішення про відмову у позові.
В обґрунтування  своєї скарги  відповідач – Нікопольська міська рада посилається на те, що суд в своєму рішенні  зробив висновок   про дискримінаційність  рішення Нікопольської міської ради, який не ґрунтується на вимогам законодавства, тому що  вирішення  даного питання відноситься до компетенції  Антимонопольного комітету України, який   рішення з цього приводу не приймав з огляду на те, що    рішення АМКУ, на яке послався суд,  охоплює  інший період – 2016-2017 року, в той    час як   оскаржуване рішення прийнято  відповідачем у 2020 році.
Крім того, апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про  те, що  відповідач встановив різні ставки орендної плати за земельні ділянки з  однаковим цільовим призначенням, чим порушив   конкуренцію  між  різними суб`єктами  господарювання.
          На думку апелянта, оскільки  код цільового призначення землі 03.07 має назву « Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», то маючи  однакове  цільове призначення, земельна ділянка у кожному конкретному випадку може використовуватись по різному: одні землекористувачі тільки планують будівництво або в процесі такого будівництва; інші землекористувачі- вже використовують земельну ділянку шляхом експлуатації збудованих  на ній будівель.
          З огляду на зазначене,  будівництво і обслуговування земельними ділянками не є тотожними  поняттями, оскільки  при будівництві фінансове навантаження на орендаря значно більше, ніж при обслуговуванні, а тому встановлення однакових орендних ставок землекористувачу, який будує і  який обслуговує, могло б мати  місце  порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
          Апелянт посилається на те, що  ним встановлений однаковий розмір  ставки оренди для однотипних суб`єктів господарювання, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави  для задоволення позову  в частині   визнання недійсним пункту 2 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII.
          Всі  ці обставини, на думку   відповідача – Нікопольської міської ради, є підставами для скасування рішення суду в  частині задоволених позовних вимог та відмови у позові повністю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.07.2020 було відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігамма", м. Дніпро  та Нікопольської міської ради, м. Нікополь.
Розгляд справи було призначено у судовому засіданні на   26.08.2020 року .
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.08.2020року розгляд справи № 904/1104/20 було відкладено на 21.10.2020рік.
          Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дігамма", м. Дніпро надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення – без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідачем – Нікопольською міською радою надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу – залишити без задоволення, рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2020 року по справі № 904/1104/20 в частині  задоволення  позову  скасувати  та ухвалити нове, яким в задоволенні позову  відмовити повністю, слухати справу за відсутності  Нікопольської міської ради.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, відзиви на апеляційну скаргу,  перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги  не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2012 між Нікопольською міською радою, як орендодавцем, та ТОВ "Дігамма", як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець на підставі рішення сесії Нікопольської міської ради від 27.05.2011 №11-8/VI надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться: м. Нікополь, вул. Шевченка, 223 (кадастровий номер земельної ділянки 1211600000:03:002:0064).
Згідно з пунктом 9 договору розмір орендної плати становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
07.10.2016  Нікопольською міською радою VII скликання  на підставі звернення ТОВ "Дігамма" від 23.08.2016 про поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою: м. Нікополь, вул. Шевченка, 223, площею 0,6101 га на термін 3 роки, прийнято рішення № 26-12/VІІ "Про поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк ТОВ "Дігамма" на вул. Шевченка, 223 за фактичним розміщенням будівлі супермаркету", згідно з яким поновлено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1211600000:03:002:0064) площею 0,6101 га строком на 3 роки із тим самим цільовим призначенням, та з  орендною платою за користування земельною ділянкою у розмірі 12 % від діючої нормативної грошової оцінки земель.
12.10.2016 між Нікопольською міською радою, як орендодавцем та ТОВ "Дігамма", як орендарем було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі (державна реєстрація від 17.10.2013 № 2947251), відповідно до пункту 1 якої ТОВ "Дігамма" було поновлено договір оренди землі (кадастровий номер 1211600000:03:002:0064) на вул.Шевченка, 223 площею 0,6101 га строком на 3 (три) роки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ -03.07).2.7. 
Згідно з пунктом 3 цієї додаткової угоди орендна плата встановлюється у розмірі 12% від діючої нормативної грошової оцінки земель, що становить 1 058 769 грн. 98 коп. за 1 рік.
Рішенням  Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі № 904/2209/18,  було визнано недійсним пункт 2 рішення Нікопольської міської ради від 07.10.2019 № 26-12/VІI "Про поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" на вул. Шевченка, 223 за фактичним розміщенням будівлі супермаркету"  щодо  встановлення  орендної плати у розмірі 10%   нормативної  грошової оцінки(а.с.42-52).
           09.12.2019 у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди землі ТОВ "Дігамма" звернулося до Нікопольської міської ради із клопотанням за вих. № 90/12-19, яке було отримано 17.12.2019, в якому просило  передати в оренду ТОВ "Дігамма" земельну ділянку площею 0,6101 га (кадастровий номер 1211600000:03:002:0064) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ - 03.07), яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Шевченка, 223  зі строком оренди  15 років, з  розміром орендної плати за земельну ділянку - 3 (три) % від нормативної грошової оцінки (а.с.99).
Рішенням Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області", за наслідками  розгляду клопотання ТОВ "Дігамма" про надання земельної ділянки в оренду за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області, враховуючи договір оренди земельної ділянки від 22.10.2012, додаткову угоду про поновлення договору оренди землі (державна реєстрація від 17.10.2013 № 2947251) від 12.10.2016, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на {нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.01.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 185507412116, дата державної реєстрації: 17.10.2013, номер запису про інше речове право: 2947251, керуючись статтями 12, 93, 120, 123, 124, 125, 126, 134 Земельного кодексу України, Законом України "Про Державний земельний кадастр", Законом України "Про оренду землі", стаття 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Нікопольська міська рада, зокрема, вирішила:
1. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду терміном на 3 (три) роки земельну ділянку площею 0,6101 га (кадастровий номер 1211600000:03:002:0064) за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ - 03.07).
2. Встановити на земельну ділянку на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі, Дніпропетровської області орендну плату у розмірі 12 % від діючої нормативної грошової оцінки земель (а.с.105-106).
Звертаючись до Нікопольської міської ради (м. Нікополь, Дніпропетровської області) із позовом про визнання недійсними пунктів 1 та 2 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м.Нікополі Дніпропетровської області", позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Дігамма"  посилався на порушення вимог конкурентного законодавства під час визначення ставки орендної плати для позивача та необгрунтованість і неузгодженість з позивачем рішення про передачу  земельної ділянки в оренду на 3 роки, замість 15 років, як просив позивач. 
Позивач вказав, що законодавством України не передбачено право відповідача встановлювати різним суб`єктам земельних відносин різні умови розрахунку та ставки оренди за користування землею. Більш того, з урахуванням того, що орендний платіж має подвійну правову природу, тобто в тому числі є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком, орендний платіж має бути однаковим для всіх суб`єктів земельних відносин на відповідній території. Тобто, дії Нікопольської міської ради щодо застосування різних ставок орендної плати за землю при однаковому цільовому призначенні землі, є забороненою законодавством формою непрямої дискримінації з боку органів місцевого самоврядування. 
Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції  виходив з того, що вимоги позивача в частині визнання недійсним пункту 2 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII "Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Дігамма" в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням будівлі супермаркету на вул. Шевченка, 223 у м. Нікополі Дніпропетровської області" є обґрунтованими .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішення від 31.01.2020) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Статтею 124 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішення від 31.01.2020) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Частиною 1 статті 122 Земельного Кодексу України встановлено, що саме до повноважень сільських, селищних, міських рад відноситься передача земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про оренду землі", орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради.
За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Як вбачається з матеріалів справи,  протоколом засідання постійної комісії міської ради з  питань містобудування та землекористування від 16.01.2020 року було розглянуто клопотання ТОВ « Дігамма» про передачу в оренду земельної ділянки на  15 років, та   прийнято рішення  про підготовку проекту рішення щодо   передачі  земельної ділянки строком   3 роки з   орендною платою у 12%  згідно висновку. 
Рішенням   Нікопольської міської ради від  31.01.2020 року з урахуванням  клопотання  позивача  йому  була надана земельна ділянка в оренду  на три роки  з  12 %  ставки орендної плати.
Таким чином,  колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  про те, що  Нікопольська міська рада є саме тим органом місцевого самоврядування, який повноважний представляти відповідну територіальну громаду в питаннях передачі в оренду земель комунальної власності для всіх потреб,  а визначення строку, на який, у даному випадку, передається спірна земельна ділянка в оренду, належить до дискреційних повноважень Нікопольської міської ради.
Колегія суддів вважає, що при прийнятті   оскаржуваного пункту рішення   Нікопольська міська рада  діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 
Відповідно до Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13). 
Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ст. 19).
При цьому, визначення строку, на який, у даному випадку, передається спірна земельна ділянка в оренду, належить до дискреційних повноважень Нікопольської міської ради, яка має діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У даному випадку статтею 93 Земельного кодексу України, яка визначає межі такої дискреції. 
При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; судової практики; процедурних вимог.
Колегія суддів  вважає безпідставним посилання  позивача на те, що суд першої інстанції не   встановив обставини прийняття   відповідного рішення та його обґрунтування, помилково  зазначивши про дискреційність повноважень   міської ради в даному питанні.
                    Так, зі змісту оскаржуваного рішення  вбачається, що  відповідач,  вирішуючи питання щодо строку договору оренди,  врахував попередні правовідносини сторін за договором оренди,  яким   ця ж земельна ділянка надавалась позивачу на строк три роки,  та   після  закінчення терміну дії договору поновлювалась на той же строк.  
          В той же час,   самим позивачем  при зверненні  з клопотанням про  надання земельної ділянки  на 15 років,  та  оскарженням рішенням  щодо   передачі  земельної ділянки  в оренду на три роки, не надано  жодного  обґрунтування встановлення   саме  такого строку оренди, а факт наявності лише  клопотання позивача, яке не суперечить нормам законодавства, в даному випадку ще не породжує виникнення у нього правомірного очікування (законного сподівання) на його задоволення.  
З огляду на вищезазначене,    суд першої інстанції    дійшов   правильного висновку про те, що    пункт 1  рішення  Нікопольської міської ради  прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому відсутні підстави для визнання  його недійсним. 
Щодо  доводів апеляційної скарги  Нікопольської міської ради про  безпідставність   висновків суду   першої інстанції  в частині  визнання  недійсним пункту 2 рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII  про встановлення  позивачу орендної плати у  розмірі 12%  нормативної грошової оцінки земельної ділянки,  колегія суддів зазначає наступне.
За частинами 1 та 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
За змістом підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, не може бути меншою за розмір земельного податку - 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Як вбачається з оскаржуваного пункту рішення Нікопольської міської ради від 31.01.2020 № 76-58/VII , позивачу  була встановлена орендна плата у розмірі  у 12% від діючої нормативної грошової оцінки земель, тобто,  найвищого з можливих розмірів орендної плати (12 відсотків від діючої нормативної грошової оцінки земель) 
Рішенням від 30.01.2018 № 3/01-14/04-18, в якому Адміністративна колегія Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України визнала дії Нікопольської міської ради щодо прийняття рішень міської ради (зазначених у графі 6 таблиці 1) про надання в оренду земельних ділянок, на підставі яких укладаються договори з орендарями, та прийняті рішення міської ради 2016 - 2017 років із застосуванням різних ставок орендної плати за користування земельними ділянками однакового цільового (функціонального) призначення такими, що можуть ущемлювати права землекористувачів і бути спрямованими на зниження конкурентоспроможності підприємств-конкурентів, настання негативних наслідків для їхніх ринкових позицій, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", визначеним абзацом 8 частини 2 статті 15 цього Закону, у виді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами (а.с.28-41). 
Крім того, вказане порушення встановлене також судами під час розгляду аналогічних спорів у справах № 904/2209/18, № 904/401/18, 904/2403/18. 
Так, в мотивувальній частині рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 3/01-14/04-18 від 30.01.2018 встановлено, що листом від 15.09.2017 № 5232 Міська рада надала вичерпний перелік орендарів із зазначенням мети оренди (таблиця 1). Проаналізувавши отриману інформацію щодо діючих договорів оренди земельних ділянок по місту Нікополь, які укладені на підставі рішень Міської ради (зазначених в графі шостій Таблиці 1), як видно в таблиці, орендна плата за користування земельною ділянкою з цільовим призначенням 03.07 (Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) складає:
- для будівель магазину 3%; 5%; 10%; 12% від нормативної грошової оцінки землі;
- для павільйону торгівлі 3%; 5%; 10%; 12% від нормативної грошової оцінки землі.
Тобто, рішеннями Нікопольської міської ради встановлювалися різні відсоткові ставки орендної плати за земельні ділянки з цільовим призначенням 03.07 (Для будівництва будівель торгівлі) з однаковою метою оренди.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" економічна конкуренція (конкуренція) – змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов, тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів місцевого самоврядування (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції є антиконкурентними діями органів влади.
Норми абзацу 8 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачають, що антиконкурентними діями органів влади, зокрема, визнаються дії, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.
Антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 3 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" застосування різних умов до рівнозначних угод з іншими суб`єктами господарювання, що ставить останніх у невигідне становище в конкуренції є антиконкурентними узгодженими діями.
Відповідно до пункту 3 статті 50 зазначеного Закону антиконкурентні дії влади є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, а тому за умови встановлення відповідачем нормативної грошової оцінки для земельних ділянок, наданих в оренду суб`єктам господарювання в однаковому розмірі, сума сплаченої орендної плати за земельну ділянку мала бути однаковою, відповідно до розмірів отриманих в оренду земельних ділянок.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що встановлення для позивача розміру орендної плати в розмірі вищому, ніж іншим суб`єктам господарювання, призвела до створення йому нерівних умов у конкуренції порівняно з ними, оскільки такі дії сприяють збільшенню витрат, пов`язаних зі сплатою оренди за земельну ділянку, а відтак дорожчанню продукції, зменшенню рівня прибутковості тощо.
Відповідачем не надано доказів прийняття загальних правил у вигляді нормативно-правового акту щодо порядку визначення розміру орендної плати в межах, визначених Податковим кодексом України, за користування землею у м. Нікополі.
Відсутність будь-яких правил, положення чи методики визначення ставок орендної плати чи хоча б матеріалів опрацювання заяви позивача компетентними постійними комісіями міської ради, у спірному питанні поставили позивача у залежність не від верховенства права, а від суб`єктивних чинників, пов`язаних з особою відповідача, волі посадових осіб міської ради, яка з огляду на викладене не може бути абсолютною.
Таким чином, відсутність єдиних ставок орендної плати (або їх фіксованого виразу, відповідно до виду функціонального призначення земель) дало можливість Нікопольській міській раді суб`єктивно визначати розмір ставки орендної плати для кожного з вищезазначених суб`єктів господарювання окремо. Такі дії суперечать нормам конкурентного законодавства, так як створюють суб`єктам господарювання нерівні умови діяльності порівняно з конкурентами, які діють на одному товарному ринку.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що  ТОВ "Дігамма", якому було встановлено більший розмір орендної ставки за користування земельною ділянкою, створювались дискримінаційні умови господарської діяльності у порівнянні з іншими суб`єктами господарювання, які діяли на ринку надання послуг торгівлі в місті Нікополь та яким було встановлено менший розмір орендної ставки.
Доводи відповідача в частині того, що суб`єкти господарювання, які отримали земельні ділянки для розміщення чи будівництва об`єктів торгівлі, не є конкурентами для позивача, оскільки  встановлення однакових орендних ставок землекористувачу, який будує і  який обслуговує, свідчило б  про   порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є неспроможними, оскільки  не підтверджені жодним належним доказом. 
Крім того, відповідач не наділений повноваженнями встановлювати наявність чи відсутність конкуренції між суб`єктами господарювання, чи проводити їх кваліфікацію.
Допускаючи занадто широке й довільне розуміння (тлумачення) дискреції у питанні визначення ставки орендної плати під час прийняття оскаржуваного рішення, Нікопольська міська рада не врахувала допустимих законних меж своїх повноважень та об`єктивних й розумних критеріїв для убезпечення позивача від свавілля, несправедливості, непрогнозованості свого рішення.
Доводи Нікопольської міської ради  про те, що можливість встановлення порушень законодавства про захист економічної конкуренції відноситься виключно до компетенції Антимонопольного комітету, а не суду відхиляються з огляду на правову позицію, викладену в пункті 6.15 постанови Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 904/499/19, ухваленій за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення судів попередніх інстанцій, прийняте у подібних правовідносинах, відповідно до якої, зазначивши про те, що встановлення наявності або відсутності порушення законодавства про захист економічної конкуренції відноситься саме до компетенції Антимонопольного комітету України, а не суду, суди фактично самоусунулися від встановлення дійсних обставин справи, які є підставою позову у даній справі.
Посилання  Нікопольської міської ради  на те, що    рішення АМКУ, на яке послався суд,  охоплює  інший період – 2016-2017 року, в той    час як   оскаржуване рішення прийнято  відповідачем у 2020 році, також є  безпідставним, оскільки  АМКУ порушенням у даному випадку визнало не окремі рішення, а підхід, який в них застосований.
          Інші доводи Нікопольської міської ради  та  ТОВ «Дігамма» в оскаржуваній ними  частині  є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.
          Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення  суду першої інстанції - без зміни.
        Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів – Товариство з обмеженою відповідальністю "Дігамма", м. Дніпро  та Нікопольську міську раду, м. Нікополь.

           З огляду на викладене та керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України,  Центральний апеляційний господарський суд, -      
                              
                                                 ПОСТАНОВИВ:    
         
     Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігамма" та Нікопольської міської ради - залишити без задоволення.
          Рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2020 року у справі № 904/1104/20– залишити без змін.
       Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дігамма"  та Нікопольську міську раду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених статтею 287 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.10.2020року.

Головуючий суддя                                                                   О.В.Березкіна

Суддя                                                                                          С.Г.Антонік

Суддя                                                                                           І.М.Кощеєв