ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/205/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/2129/20	Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В.П.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Бутенко С.Б.
Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.
за участю секретаря: Кальник А.М.
розглянув в м. Полтаві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Хорольского районного суду Полтавської області від 11 серпня 2020 року у складі судді Старокожко В. П.
у цивільній справі за скаргою  ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Хорольського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Музиченка В. О. про закінчення виконавчого провадження,
в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, у якій просив суд скасувати постанову державного виконавця Хорольського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Музиченка В. О. про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2020, як незаконну, та зобов`язати державного виконавця поновити порушене право стягувача і вжити передбачених законодавством заходів для забезпечення права стягувача на виконання остаточного рішення суду. 
Скарга мотивована тим, що на виконанні у Хорольському РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області знаходиться виконавче провадження № 57993352 відкрите 03.01.2019 на підставі виконавчого листа № 548/205/16-ц, виданого Хорольським районним судом Полтавської області 28.12.2018 для забезпечення виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2016 щодо встановлення порядку та способу його участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: спілкування з дитиною щовівторка та щочетверга з 17-00 до 19-00 год. за місцем проживання позивача; спілкування з дитиною щосуботи з 10-00 год. до 17-00 год. за місцем проживання позивача. У визначені дні дозволено перебування дитини з ним без присутності матері та дозволено відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно масових та розважальних заходів.
Вказує, що державний виконавець ОСОБА_3 допустив бездіяльність, яка полягала в тому, що він 27.03.2020 виніс постанову по закінчення виконавчого провадження, не переконавшись у тому, чи буде надалі виконуватися судове рішення. При цьому зазначив, що до винесення постанови судове рішення фактично не виконувалося. Крім того, передача йому дитини боржником ОСОБА_4 з 14.03.2020 по 29.03.2020 відбулася не за місцем його проживання в м. Хоролі, як визначено судовим рішенням, а він сам забрав дитину в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, а тому немає підстав стверджувати, що рішення суду виконувалося. 
У зв`язку з вказаним, вважає безпідставним винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. 
Ухвалою Хорольского районного суду Полтавської області від 11 серпня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, щодостатньою підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по даній категорії справ є навіть одноразове виконання судового рішення боржником.
Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову та визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2020.
Доводи скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на неналежне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час здійснення виконавчого провадження та тривале порушення прав дитини і батька на безперешкодне спілкування, що гарантоване національним та міжнародним законодавством та захищене рішенням суду.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, виходячи з наступного.
Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України). 
По справі встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03 листопада 2016 року встановлено порядок та способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- спілкування з дитиною щовівторка та щочетверга з 17-00 до 19-00 год. за місцем проживання позивача;
- спілкування з дитиною щосуботи з 10-00 год. до 17-00 год. за місцем проживання позивача.
У визначені дні спілкування батька і сина дозволено перебування дитини з батьком без присутності матері та дозволено відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно масових та розважальних заходів. 
На виконання даного рішення апеляційного суду Хорольським районним судом Полтавської області 23.09.2016 видано виконавчий лист № 548/205/16-ц (форми № 3 для одноразового виконання), який отримано ОСОБА_1 28.12.2018.
На підставі заяви ОСОБА_5 03.01.2019 державним виконавцем Хорольського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Музиченком В. О. відкрито виконавче провадження ВП № 579933512 для примусового виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.11.2016 у справі № 548/205/16-ц. 
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06.09.2019 у справі № 548/205/16-ц зупинено виконавче провадження за вказаним виконавчим листом № 548/205/16-ц від 28.12.2018 до вирішення питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
11 вересня 2019 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 18.12.2019 у справі № 548/205/16-ц визнано виконавчий лист № 548/205/16-ц від 28.12.2018, виданий Хорольським районним судом Полтавської області про встановлення порядку та способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню в частині спілкування з дитиною за місцем проживання позивача ОСОБА_1 та скасовано захід забезпечення заяви у вигляді зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом № 548/205/16 від 28.12.2018, накладений ухвалою Хорольського районного суду від 06.09.2019.
02 березня 2020 року за вх. № 2302 до відділу надійшла постанова Полтавського апеляційного суду від 26.02.2020 у справі № 548/205/16-ц, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
12 березня 2020 року державним виконавцем складено акт про те, що 14.03.2020 о 10.00 год. стягувач ОСОБА_1 забрав сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на побачення згідно графіку, зазначеного у рішенні суду, та зобов`язався повернути дитину о 20.00 год. того ж дня, але не повернув. 
Встановлено, що ОСОБА_1 перевіз малолітнього сина в м. Хорол, де останній перебував за місцем його проживання до 29.03.2020, що не заперечувалося сторонами. 
У зв`язку з цим державним виконавцем 24.03.2020 складено акт про виконання рішення суду, у якому вказано, що малолітній ОСОБА_2 перебував разом із батьком не лише у визначені судовим рішенням дні та години, а і у інші дні.
27 березня 2020 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». 
01 квітня 2020 за вх. № 2919 до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про відновлення виконавчого провадження ВП № 57993352 у зв`язку з тим, що рішення суду перестало виконуватись боржником ОСОБА_4 
08 квітня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № ВП № 57993352 про встановлення порядку та способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановляючи оскаржувану, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця при винесенні 27.03.2020 постанови про закінчення виконавчого провадження були здійсненні у відповідності до положень статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для скасування цієї постанови не вбачається.
Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян. 
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Законом України «Про виконавче провадження» (стаття 1) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.
Так, відповідно до частин першої, другої, п`ятої - сьомої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. 
У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.  
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
На підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
За змістом наведених норм закону вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження з виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною є забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному судовим рішенням, при цьому Закон не пов`язує фактичне виконання рішення суду у такій категорії справ з досягненням дитиною повноліття та/або ж досягненням віку, з якого вона (дитина) самостійно має право визначитися з порядком спілкування з батьками. Подальше ухилення боржника від виконання рішення суду згідно Закону є підставою для відновлення виконавчого провадження на підставі заяви стягувача. 
По справі встановлено, що на час перевірки 24.03.2020 державним виконавцем встановлено факт виконання боржником рішення суду щодо побачень скаржника з дитиною, тому у державного виконавця були підстави для закінчення виконавчого провадження згідно пункту 9 частини першої статті 39, частини п`ятої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».
У спірних правовідносинах права стягувача захищені нормами частин шостої-сьомої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та за встановлених обставин справи вжиття заходів судового захисту не потребують.
Доводи апеляційної скарги скаржника ОСОБА_1 щодо тривалого невиконання рішення суду боржником ОСОБА_4 на законність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не впливають.
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).
Встановивши, що дії державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про встановлення побачень з дитиною відповідали вимогам Закону, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги стягувача ОСОБА_6 , що відповідає нормам матеріального і процесуального права та встановленим фактичним обставинам справи.
Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів.
Наразі права скаржника захищені відновленням за його заявою виконавчого провадження державним виконавцем.
Враховуючи вказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Хорольского районного суду Полтавської області від 11 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                С.Б. Бутенко

Судді:                                                                        О.І. Обідіна

                                                                       О.В. Прядкіна