УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4288/20 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П. 
Категорія ч.1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Бережна С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 07.07.2020 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; народженого в Житомирській області, проживаючого: АДРЕСА_1 , не працює, р.н. НОМЕР_1 , 

в с т а н о в и в:
Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП України та застосовано стягнення - штраф 170 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 грн.
Згідно постанови суду 24.04.2020 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 вчинив сімейний конфлікт відносно своєї матері ОСОБА_2 , в ході якого висловлювався словами брутальної лайки на її адресу, чим вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду, скасувати її та закрити провадження у справі. 
В обгрунтування поновлення строку на оскарження ОСОБА_1 вказує, що саму постанову датовано 07.07.2020 року, а винесено фактично 20.07.2020 року, копію цієї постанови судом направлено не було, а з нею ознайомився лише 28 липня 2020 року. Відповідно строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а саме з вини суду.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови… . В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови суду (а.с.17), остання постановлена 07.07.2020 року у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 . При цьому, на а.с. №18 міститься супровідний лист про направлення 20.07.2020 року ОСОБА_1 копії вказаної постанови. Тобто, копія постанови була направлена судом з пропуском 10-денного строку на оскарження. При цьому, матеріали справи не містять будь-яких даних про отримання ОСОБА_1 копії цієї постанови. Так, на а.с. №19 наявна заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами з відповідною розпискою про ознайомлення 28.07.2020 року. За таких обставин, строк на апеляційне оскарження, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 пропущено з поважних причин та поновлюється апеляційним судом.

В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що висновок суду про вчинення ним сімейного конфлікту відносно матері ОСОБА_2 і висловлювань брутальної лайки на її адресу є не лише надуманим та бездоказовим, а й таким, що взагалі суперечить матеріалам справи .
Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.04.2020 року (а.с. 1) вказано, що ніби - то він вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_2 цього дня близько 09 години 00 хвилин (цифри «09» у цьому протоколі та інших матеріалах з явними ознаками виправлення цифри «1», як вказувалось на час його складання, на «0»), а також за адресою : АДРЕСА_3 .
Ці ж дату, час та місце вказано і у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.04.2020 року (а.с. 4) із вказівкою про незастосування ним фізичного насильства, також у поясненні ОСОБА_2 від 24.04.2020 року (а.с.5), довідці ( а.с.2).
Однак у рапорті від 24.04.2020 року зазначено що цього дня, але близько 16 год 27 хвилин за тією ж адресою він, ОСОБА_1 ніби - то вчинив фізичне насильство (побив заявницю) (а.с.3), що в частині часу та самого факту вчинення фізичного насильства спростовується поясненням самої ОСОБА_2 (а с.5).
Під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення він надав письмове пояснення на 4-х окремих аркушах, які додав до проткоолу, про що в протоколі і зазначив. У поясненні вказав, що жодних неправомірних дій відносно матері не вчиняв, тому не визнає себе винним у скоєнні правопорушення. Але у матеріалах справи про адміністративне правопорушення це пояснення, як додаток до протоколу, чомусь взагалі відсутнє, на що суд не звернув жодної уваги. Натомість до протоколу було додано нечітку ксерокопію титульного аркушу якогось пояснення, ніби - то прийнятого ДОП СП Бердичівського ВП Коваликом Б.О. у нього, ОСОБА_1 , яке в дійсності взагалі ніколи не складалось і, звісно, ним не підписувалось, де зазначено, що у нього наче б то 24.04.2020 року біля 9-00 годин відбувся конфлікт з матір`ю, і він висловлювався нецензурними словами. Частину тексту взагалі розібрати неможливо. Цю ксерокопію скомпоновано із ксерокопіями аркушів із його поясненнями до протоколу від 24.04.2020 року в хаотичному порядку з метою створення враження, що він давав окреме пояснення з титульним аркушем, а не у вигляді додатку до протоколу, в якому визнавав свою вину Це є відвертим кримінально караним підробленням документів з метою ввести суд в оману. Та, незважаючи на це, Корольовський районний суд оригінали даних документів не витребовував та не з`ясовував, з якої причини до протоколу від 24.04.2020 року не додано оригінал його пояснення, який є невід`ємною частиною цього протоколу. Йому працівниками поліції надано копію протоколу, на якій взагалі не видно ніякого тексту, чим порушено ч.2 ст.254 КупАП України.
За наявності таких істотних розбіжностей у матеріалах справи, які не лише не усунуто, а й зовсім не проаналізовано, суд з незрозумілих причин, всупереч навіть цим, неузгодженим між собою матеріалам, дійшов висновку про вчинення ним, ОСОБА_1 , за місцем свого проживання, що за адресою : АДРЕСА_2 адміністративного правопорушення. Хоча насправді за цією адресою того дня ні він, ні ОСОБА_2 взагалі не перебували, і жодних даних, які б на це могли вказувати, в матеріалах провадження зовсім не існує.
Крім цього, хибним виглядає висновок суду і про те, що про час та місце розгляду справи він був повідомлений, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Це при відсутності у справі будь - яких доказів направлення, хоча в матеріалах справи відсутні такі докази його повідомлення. Про те, що по справі винесено постанову від 07.07.2020 року, дізнався із цього сайту лише 26.07.2020 року. Тому наступного дня я звернувся до Корольовського районного суду м Житомира із заявою про надання мені цієї справи для ознайомлення. Працівниками суду було надано справу 28.07.2020 року.
Судом першої інстанції не звернуто уваги також на те, що працівники поліції, за відсутності будь - яких правопорушень з його, ОСОБА_1 , сторони, 24.04.2020 року біля 17 - ї години у подвір`ї будинку АДРЕСА_4 напали на нього, повалили на землю та застосували кайданки, наклавши їх через деякий час навіть дві пари. На протязі біля 2-х годин перебував у кайданках, які було знято лише на закінчення оформлення протоколу для того, щоб його підписав. При цьому жодного протоколу про застосування відносно нього спецзасобів поліцейськими не складалось. Він неодноразово заявляв усні та письмові клопотання про надання безоплатної правової допомоги, проте вони поліцейськими повністю ігнорувались.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_3 надав пояснення, згідно яких слідує, що 24.04.2020 року був у ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 в гостях, відповічивали у дворі будинку. Мама ОСОБА_4 вийшла до них. Ніякого конфлікту не було. ОСОБА_5 постійно був поруч. Сиділи в бесідці. Він, свідок, був у квартирі в ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 був на вулиці в бесідці. Приїхала поліція, відразу збила ОСОБА_5 з ніг, вдягли кайданки. Це все було безпричинно, що там наговорила мама, він не знає, але вона іноді в силу свого віку поводить себе не дуже адекватно. Ніяких підстав для виклику поліції не було, ніхто не влаштовував ніякої лайки чи бійки. Раніше бачив неадекватну поведінку ОСОБА_6 , вона включала газ і кидала, по сміттєвих баках лазила, хоча не голодує і має все необхідне. Йому, свідку, розповідала, що її ОСОБА_5 побив, показувала синець, а потім казала, що це вона вдарилась. При йому ОСОБА_5 давав пояснення, що ніяких конфліктів не було.
       Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги з викладених в ній мотивів, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні доводам апеляції.
       Потерпіла до апеляційного суду не з`явилася, була належним чином повідомлена про апеляційний розгляд справи. 
       Заслухавши доводи та пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, а також документи, надані на запит суду, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі – закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, виходячи з наступного.
Згідно ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 остання надійшла до суду 25.05.2020 року (а.с.13 – супровідний лист Житомирського ВП з відповідним вхідним штампом суду). Цієї ж дати здійснено її автоматизований розподіл (а.с.14 – протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями). При цьому на аркуші справи №15 міститься розписка для вручення в суді на ім`я ОСОБА_1 із зазначенням часу та дати судового розгляду – 09:15 хв. 07.07.2020 року. Натомість вказана розписка не містить ані підпису особи, на чиє ім`я була оформлена, ані підпису секретаря суду, ані будь-яких відміток стосовно її вручення. При цьому, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , був належним чином та завчасно повідомлений про час та місце розгляду відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Разом з тим, вже 07.07.2020 року судом першої інстанції без даних про своєчасне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , а також без повідомлення потерпілої в справі ОСОБА_2 , в порушення вимог ст. 277-2 КУпАП, а також в порушення положень ч.2 ст. 268 КУпАП, згідно яких при розгляді справи за ст. 173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, та порушуючи права ОСОБА_1 , зазначені в ч. ст. 268 КУпАП, справу було розглянуто та прийнято рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.
З наявності наведених процесуальних порушень, які є істотними, постанова суду першої інстанції не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
       При цьому вирішуючи питання щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті обвинувачення, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність його вини у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП доданими до протоколу про адмінправопорушення доказами, та відсутність в його діях складу даного правопорушення.

Так відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутнсті ОСОБА_1 , позбавивши його права надати заперечення та відповідні докази на спростоування зазначеного в протоколі обвинувачення у вчиненні правопорушення, при ухваленні рішення не в врахував вимоги ст.245, 252, 280 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до передчасного та помилковго висновку про винуватість ОСОБА_1 в даному правопорушенні, при цьому не дотримавшись вимог щодо змісту постанови, передбачених ст. 283 КУпАП 
Так відповідно до положень ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

При цьому до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП суд першої інстанції прийшов в результаті дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №698681 від 24.04.2020 року (а.с.1), протоколу прийняття заяви про вичнення кримінального правопорушення та іншу подію від 24.04.2020 року (а.с.4), пояснень заявниці ОСОБА_2 (а.с.5), пояснень самого ОСОБА_1 (а.с.6-9).

Разом з тим, дослідивши повторно зазначені докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вони не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол не може бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення без підтвердження даних, зазначених в ньому, іншими доказами. 

При цьому, протокол прийняття заяви про вчинення правопорушення від ОСОБА_2 та її письмові пояснення не може бути врахований судом як безсумнівний доказ правопорушення з огляду на те, що дані пояснення в повному обсязі було спростовано поясненнями свідка ОСОБА_3 , допитаного безпосередньо в ході апеляційного розгляду даного провадження, а також поясненнями самого ОСОБА_1 , який заперечив наявність таких подій, зазначених в протоколі та в його письмових поясненнях.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що до вищевказаного протоколу відносно ОСОБА_1 долучено копії вказаних письмових пояснень, як ОСОБА_2 , так і самого ОСОБА_1 в яких він наче б то визнав вину частково, замість їх оригіналів. При цьому, копія пояснень ОСОБА_1 є нечіткою, переважна частина тексту є нечитаємою, текст викладено таким чином, що вбачаються накладки його частин, та частина тексту, в якій ОСОБА_1 визнає свою вину, викладена іншим почерком, ніж текст на наступних 4-х аркушах. Зазначене в свою чергу з достатнім ступенем вірогідності підтверджує доводи ОСОБА_1 про складання різних документів та використання його письмових пояснень, в яких він викладав версію події та які долучав до протоколу, для штучного створення іншого документу з наче б то його поясненнями про часткове визнання вини, які він категорично заперечує.

З метою перевірки доводів апелянта про фальсифікацію зазначеного документу (пояснень ОСОБА_1 від 24.04.2020 (а.с.6)), доданого до протоколу у формі світлокопії вкрай низької якості, апеляційним судом було зроблено запит Житомирського ВП ГУНП в житомирській області про надання оригіналів документі, долучених до протоколу. Однак на вимогу апеляційного суду вказані документи надано не було без пояснення причин із зазначенням того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП разом з матеріалами справи надіслано до на розгляд Корольовського районного суду м.Житомира.

При цьому зміст пояснень ОСОБА_1 , викладених в такій копії, суперечить даним рапорту ДОП СП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 24.04.2020, згідно якого ОСОБА_1 свою вину не визнав та повідомив, що не вчиняв домашнього насильства відносно матері. 

За таких обставин, не спростованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він надав до адміністративного протоколу відносно нього за ч.1 ст.173-2 КУпАП письмове пояснення на 4-х окремих аркушах, в яких зазначив, що жодних неправомірних дій відносно ОСОБА_2 не вчиняв, що підтверджується і поясненнями допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_3 , а також доводи про недостовірність долучених до протоколу про адміністративне правопорушення копій документів.

Інших доказів вчинення правопорушення за осбтавин, наведених в протоколі, ососбами, що його складали, надано не було.

Таким чином аналізуючі наведені обставини та оцінюючи зазначені вище докази як ті, що додані до протоколу про адмінправопорушення, так і ті, що надані під час апеляційного перегляду справи, прихожу до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, його вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскарженій постанові. 

На зазначені обставини суд першої інстанції, розглядаючи справу відносно ОСОБА_1 за його відсутності, без надання йому можливості надавати пояснення, подавати докази, належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про визнання ОСОБА_1 винним та притягнення його адміністративної відповідальності. 

Таким чином, постанова суду у відповіданості до положень ст.294 КУпАП повинна бути скасувана, а провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду , -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 07.07.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП скасувати.
Провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя: